ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/599/25 Справа № 243/6489/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.
секретар судового засідання Черняєва С.П.
сторони справи:
позивач-  ОСОБА_1 
відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Державна казначейська служба України,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі,  цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2024 року, ухвалену суддею Хустовою Т.А., повне судове рішення складено 14 серпня 2024 року, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення 3% річних та інфляційних збитків внаслідок невиконання рішення суду, на обґрунтування якої зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і окрім пенсійних виплат не має іншого доходу. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/9100/21 від 10 вересня 2021 року, ГУ зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки МВС України від 31.05.2021 року №22/6-2216, з урахуванням виплачених сум та виплатити різницю недоотриманої пенсії, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 квітня 2019 року. 
Листом №8963-7719/к-15/8-0500/22 від 03.06.2022 року відповідач повідомив, що в травні 2022 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/9100/21, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки МВС України від 31.05.2021 №22/6-2216. Розмір пенсії склав 27491.10 грн. З урахуванням норм ст.43 Закону №2262 розмір пенсії до виплати склав 19340,00 грн. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно Рішення з урахуванням виплачених сум склала 314851,20 грн. 
03.07.2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою про те, що на день звернення ним не виконано рішення суду, та просив ГУ здійснити нарахування суми збитків від інфляції, та суму нарахування 3 % річних, та їх виплату. 
Відповідач на день подачі позову не перерахував ніяких грошових коштів на банківський рахунок позивача, а тому, з огляду на зазначене, позивач вважає, що в зв`язку з невиконанням рішення суду було порушено його права та охоронювані законом інтереси, та він вимушений звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення штрафних санкцій у виді 3% річних та інфляційних втрат внаслідок заборгованості, яка склалася з невиплати пенсії у належному розмірі.
У зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області через відмову нарахувати та виплатити 3% річних та інфляційні збитки внаслідок заборгованості, яка склалася з невиплати пенсії у належному розмірі та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь позивача 3% річних та інфляційні збитки внаслідок заборгованості, яка склалася з невиплати пенсії у належному розмірі.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення 3% річних та інфляційних збитків внаслідок невиконання рішення суду. 
У відповідності до ч.5 ст. 186 ЦПК України позивачу роз`яснено, що розгляд справи за пред`явленим ним позовом віднесено до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду.
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження та розгляду справи по суті, оскільки поданий ним позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що зокрема підтверджено судовою практикою.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
05 лютого 2025 року від позивача надійшла заява про проведення апеляційного розгляду справи, призначеного на 19 лютого 2025 року за його відсутності.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у відкритті провадження у справі врахував суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин, існуючі зобов`язання щодо нарахування і виплати сум пенсій, які встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду, і які, на думку позивача, відповідач безпідставно не виплачує, чим порушив виконання грошового зобов`язання, та дійшов висновку, що між сторонами існує публічно-правовий спір щодо стягнення з ГУ ПФУ у Донецькій області 3% річних і інфляції, який підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої, з огляду на таке.
Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Право на звернення до суду та способи судового захисту визначені у ст.5 КАС України.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних і юридичних осіб з органом влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійснені владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Як встановлено судом, предметом позову ОСОБА_1 є стягнення коштів в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, які на думку позивача, ГУ ПФУ у Донецькій області зобов`язане сплатити у зв`язку з безпідставним простроченням виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі №200/9100/21. 
Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №750/1668/17 (провадження №14-599цс18), від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц (провадження №14-261цс19) спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
У постанові від 04 березня 2020 року у справі №757/63985/16 (провадження №14-556цс19) Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, що суди помилково визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що спір щодо недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
Спір стосовно недоотриманих сум пенсії також є публічно-правовим, оскільки виник з публічно-правових відносин, пов`язаних зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії, а тому він повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №127/3233/19 (провадження №14-588цс19).
У постанові від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18 (провадження №14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що захист та/або відновлення будь-якого права судом здійснюється шляхом ухвалення судового рішення як акта правосуддя. Однак судове рішення, незважаючи на те, що має ознаки нормативності, не породжує жодних правовідносин чи прав та/або обов`язків, а лише шляхом застосування відповідного способу захисту права, визначеного законом або договором, трансформує права та/або зобов`язання учасників правовідносин в іншу, прийнятну для позивача форму.
Зокрема, наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов`язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем.
Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (див. постанову Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі №570/4129/20 (провадження №61-14586св21)).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2023 року №420/2411/19 зазначила, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19)).
У постанові від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18 (провадження №14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що, ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум з огляду на їх похідний характер від основного спору підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір. Такий висновок згодом був підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 травня 2022 року у справі №761/28949/17 (провадження №14-148цс21).
Подібний висновок також був викладений у постанові від 03 жовтня 2023 року у справі №366/203/21 (провадження №14-101цс22), в якій Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір з приводу зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів, який є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю, підлягає розгляду в тому судочинстві, що і спір за основним зобов`язанням.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення 3% річних та інфляційних збитків стала на думку ОСОБА_1 протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у невиконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі №200/9100/21, яким ГУ Пенсійного фонду зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.04.2019 року на підставі довідки МВС України від 31.05.2021 року №22/6-2216, з урахуванням виплачених сум та виплатити різницю недоотриманої пенсії, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 квітня 2019 року, а відтак спори про відшкодування передбачених ч.2 ст.625 ЦК України грошових сум з огляду на їх похідний характер від основного спору підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір, тобто спір віднесено до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 20 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: