П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
 29 січня 2025 року                                                                                       м. Київ
                                                                     
Справа №752/16618/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/3633/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Верланова С.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Цюрпіти Д.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Хоменко В.С. 03 вересня 2024 року у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
В С Т А Н О В И В
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:
- стягнути солідарно з ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2 на її користь суму відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 69014,45 грн, невиплаченої в межах страхової суми;
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 95806,97 грн, що виходить за межі страхової суми, 16000,00 грн збитків, що є її витратами на відновлення свого порушеного права та 20000,00 грн відшкодування моральної шкоди;
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь 2008,21 грн витрат по сплаті судового збору та 18200,00 грн витрат на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 29 травня 2023 року о 16.20 год., ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем марки «FAW», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві на вул. Заболотного, скоїв зіткнення з належним їй автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва в справі № 752/11195/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Позивач вказувала, що за її замовленням проведено оцінку збитків та вартості належного їй автомобіля марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , та відповідно до звіту від 23 червня 2023 року № 218/06-23, ринкова вартість цього транспортного засобу до ДТП становить 259723,46 грн, а вартість відновлювального ремонту складає 455903,04 грн, при цьому, ринкова вартість автомобіля після ДТП становить 3916,49 грн.
ОСОБА_1 вказує, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «FAW», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент вказаної ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу серії АТ № 2701118.
Позивач, зазначає, що звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак, страховиком виплачено лише його частину, в розмірі 90985,55 грн.
Таким чином, з урахуванням ліміту відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта» за майнову шкоду, завдану ОСОБА_2 , який становить 160000,00 грн, ОСОБА_1 , вважає, що з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню сума відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, як різниця між страховим лімітом (160000,00 грн) та виплаченою сумою страхового відшкодування (90985,55 грн), а також із ОСОБА_2 підлягає стягненню сума відшкодування збитків, що виходить за межі страхової суми, що вираховується як різниця між загальною сумою майнових збитків (255806,97 грн) та страховим лімітом (160000,00 грн).
Крім того, позивач, зауважує, що понесла витрати на підготовку звітів про оцінку на суму 9000,00 грн, а також понесла витрати як потерпіла під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 в розмірі 7000,00 грн.
Також позивач вказує, що протиправними діями відповідача ОСОБА_2 , внаслідок яких знищено належний їй транспортний засіб марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 20000,00 грн.
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн компенсації завданої моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 60,24 грн.
 
Не погодилась із зазначеним судовим рішенням, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач, її представником подана апеляційна скарга, в якій вона вказує на незаконність, необґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, у зв`язку з неповним дослідженням обставин справи, та їх неправильною оцінкою.
Представник позивача вказує на те, що підписання ОСОБА_1 . Узгодження зі страховою компанією не може обмежувати її у праві переглянути розмір страхового відшкодування, у тому числі з підстав, що страхова компанія так і не ознайомила її із результатами звіту про оцінку, які вона отримала лише разом з відзивом на позов.
Представник вказує, що не приймаючи до уваги звіт про оцінку, наданий  позивачем, суд неповно дослідив на предмет допустимості звіти про оцінку, що надала страхова компанія.  До вказаних звіту та висновку не додано будь-яких документів на підтвердження наявності у ТОВ «СЗУ Україна» права на проведення оцінки, зокрема, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності не є додатком до жодного з цих документів. Відповідно до результатів пошуку за назвою юридичної особи «СЗУ Україна» в Державному реєстрі «Суб`єкти оціночної діяльності» на сайті Фонду державного майна України, відсутні відомості про такий суб`єкт оціночної діяльності взагалі. Відтак, з урахуванням відсутності будь-яких відомостей у Державному реєстрі «Суб`єкти оціночної діяльності», на підставі ч. 4 ст. 18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», звіт №25453 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного ТОВ «СЗУ Україна» 13 липня 2023 року, та висновок про вартість придатних залишків №25453/1Ю, складений ТОВ «СЗУ Україна» 13 липня 2023 року є недійсними.
Представник також вказує на те, що із змісту звіту та висновку від 13 липня 2023 року, виготовлених ТОВ «СЗУ Україна», вбачається, що ані звіт, ані висновок не містять обов`язкових відомостей, які передбачені п. 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
ТОВ «СЗУ Україна» у звіті і висновку від 13 липня 2023 року вказано ринкову вартість транспортного засобу до пошкодження і після ДТП, однак, і звіт, і висновок не містять жодної інформації про те, на підставі яких цін і з яких джерел суб`єкт оцінювання брав інформацію для визначення вартості транспортного засобу за порівняльним підходом, а є лише вказівка про використання цього підходу, тому відповідальна особа могла вписати у звіт та висновок будь-які непідтверджені дані.
Вимоги Методики є обов`язковими для ТОВ «СЗУ Україна», однак звіт та висновок ТОВ «СЗУ Україна» від 13 липня 2023 року їм не відповідає, тобто не є допустимим доказом, у розумінні ст. 78 ЦПК України.
Відтак, єдиними належними, допустимими та дійсними звітами про оцінку, які є джерелом доказової інформації щодо розмірів заподіяних збитків та вартості залишків авто, є саме звіти про оцінку, виконані на замовлення позивача та долучені до матеріалів справи.
Тому, суд першої інстанції, не застосувавши вимоги Методики, помилково вирішив справу на підставі недопустимих доказів.
Щодо порушення норм матеріального права при розгляді вимоги про стягнення невиплаченого страхового відшкодування в межах ліміту страхового відшкодування, представник зазначає, щов порушення п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд взяв до уваги узгодження суми відшкодування за страховим випадком, підписане позивачем 20 липня 2023 року, замість ліміту відповідальності страхової компанії, визначеного у страховому полісі.
При тому, що не згода позивача із «узгодженою» сумою відшкодування виразилась у направленні на адресу ПАТ «HACK «Оранта» претензії від 31 липня 2023 року про здійснення додаткової виплати страхового відшкодування та надання засвідчених копій страхового полісу та звітів про оцінку заподіяних збитків внаслідок ДТП, на підставі яких розрахована сума страхового відшкодування, у відповідь на яку отримано відмову.
Представник позивача зазначає, що межа відповідальності страховика за полісом страхування у даному випадку - 160000,00 грн. Натомість, ПАТ «HACK «Оранта» виплатило ОСОБА_1 лише частину з цієї суми - 90985,55 грн. Відтак, не сплачений залишок суми відшкодування в межах страхового полісу становить 69014,45 грн, який підлягає стягненню на користь позивача.
Представник позивача також звертає увагу на те, що суд першої інстанції взагалі не обґрунтував із застосуванням норм матеріального права підстав для відмови у задоволенні вимог до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у розмірі, що перевищує страховий ліміт.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в суді, відповідають усталеній практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах. Вважають, що доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, та є безпідставними. А тому просять апеляційну скаргу  залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Відповідач ОСОБА_2 правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
 
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Бєрьозка Ю.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про її задоволення.
Представник відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» Негрич С.Ю. та представник відповідача ОСОБА_2   - адвокат Конюшко Д.Б. заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого   рішення, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що позивачу належить автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.21).
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 268749 та постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року в справі №752/11195/23 ОСОБА_2 , 29 травня 2023 року о 16-20 год. в м. Києві на вул. Заболотного, керуючи вантажним автомобілем «FAW» д.н.з. НОМЕР_1 , не стежив за технічним станом автомобіля в наслідок чого під час спуску зі склону відмовили гальма, та водій не зміг зупинитись, скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдало матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 2.3.б Правил дорожнього руху (т.1 а.с.22).
На підставі цих встановлених обставин, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року в справі № 752/11195/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1, а.с.72).
Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/2701118 ПАТ «НАСК «Оранта» є страховиком, а забезпеченим є автомобіль марки «FAW», д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума потерпілого за шкоду завдану майну визначена в розмірі 130000 грн (т.1, а.с.112).
01 червня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про ДТП та заявою про здійснення страхового відшкодування (т.1 а.с.113).
06 червня 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта», за участі власника ОСОБА_1 ,
проведено огляд пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , яким здійснено перелік назв деталей та опис пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, що сталося 29 травня 2023 року (т.1 а.с.124-126).
13 липня 2023 року експертом ТОВ «СЗУ Україна» Куриловичем Д.Ф. був складений Звіт №25453 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, згідно з яким вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, становить 220229,26 грн (т. 1, а.с.116-118). Також 13 липня 2023 року був складений Висновок про вартість придатних залишків № 25453/1, згідно з яким вартість транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , в пошкодженому стані, складає 115243,71 грн (т.1, а.с.119-123).
Матеріали справи містять копію Сертифікату №599/21 суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «СЗУ України»  виданого Фондом державного майна України 09 серпня 2021 року зі строком дії до 09 серпня 2024 року, де напрямком оцінки майна визначено «оцінка об`єктів у матеріальній формі» та «оцінка колісних транспортних засобів» (т.1 а.с.130). Також наявні копія кваліфікаційного свідоцтва МФ № 7404 від 20 лютого 2010 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача № НОМЕР_4 від 14 липня 2022 року, свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів виданих ОСОБА_3 , згідно з якими він має право здійснювати оцінку дорожніх транспортних засобів (т.1 а.с.127-129).
10 липня 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснений розрахунок страхового відшкодування, згідно з яким з урахуванням узгодження суми, розмір страхового відшкодування визначений у сумі 90985,55 грн (т.1 а.с.115).
20 липня 2023 року позивачем підписано узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ № АТ/2701118, в розмірі 90985,55 грн (т.1 а.с.50,131). В ході розгляду справи сторонами визнано, що позивачу виплачено страхове відшкодування, в розмірі 90985,55 грн, що також підтверджується випискою по банківському рахунку позивача (т.1 а.с.56).
Поряд із цим позивачем також було здійснено замовлення на проведення оцінки вартості матеріального збитку внаслідок ДТП.
Відповідно до висновку № 218/06-23 від 23 червня 2023 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , виконаного оцінювачем СОД ТОВ «Клевер Експерт» ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 455903,04 грн, а вартість матеріального збитку 259723,46 грн (т. 1 а.с.33-37).
У висновку № 218/06-23/1 від 23 червня 2023 року, виконаного оцінювачем СОД ТОВ «Клевер Експерт» ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 ) становить 255806,97 грн, а вартість придатних залишків 3916,49 грн (т.1, а.с.48-51).
01 серпня 2023 року позивачем направлено відповідачу ПАТ «НАСК «Оранта» претензію щодо додаткової виплати страхового відшкодування на підставі вказаних вище висновків № 218/06-23та № 218/06-23/1 від 23 червня 2023 року (т. 1 а.с.63-65).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
У ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).
У ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року№ 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
За вимогами ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом ст. 30 цього Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
У пункті 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.
Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
 
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Верховний Суд у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 569/13697/15-ц,  залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.
У постанові  від 10 червня 2020 року у справі №333/2096/17 Верховний Суд , скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.
У справі № 727/11739/21 Верховний Суд зазначив, що при погодженні й виплаті власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу заподіяної шкоди, вдруге здійснення виплат (доплат) іншій особі, відмінній від власника, Законом не передбачено. (постанова від 13 грудня 2023 року) 
У постанові від 13 грудня 2023 року у справі № 759/28079/21 Верховний Суд вказав на те, що за змістом узгодження ОСОБА_1 , діючи добровільно, на власний розсуд погодилась із розміром страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в сумі 120000 грн та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії суперечить як попередній поведінці ОСОБА_1 , так і засадам розумності та диспозитивності.
 
Слід зазначити, що Верховний Суд  неодноразово звертав увагу на те, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року  у справі №461/9578/15-ц також звертала увагу на те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
З постанов Верховного Суду від 17 листопада 2018 року у справі № 911/205/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 237/142/16-ц , від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17  вбачається  застосування доктрини заборони суперечливої поведінки без обмежень певною сферою.
 
Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 роз`яснено, що  гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду  в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. 
 
За змістом ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).
У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
 
З наведених вище обставин справи вбачається, що 29 травня 2023 року в м. Києві на вул. Заболотного відбулась дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень, що завдало позивачу матеріальних збитків.
В ході розгляду справи сторонами у справі були визнані обставини конструктивної загибелі транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 
Суд першої інстанції вірно вказав на те, що у разі конструктивної загибелі транспортного засобу, потерпілій особі відшкодовується не вартість завданої шкоди чи вартість відновлювального ремонту, а страхова виплата складається з різниці між вартістю непошкодженого транспортного засобу на момент ДТП, та вартістю залишків транспортного засобу та франшизою.
Позивач діючи добровільно, на власний розсуд погодилась із розміром страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в сумі 90985,55 грн, підписавши узгодження та отримавши вказану виплату. 
Жодних доказів про факт обману зі сторони відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» (ст. 230 ЦК України) під час погодження та підписання вказаного узгодження стороною позивача не надано. При цьому слід звернути увагу на те, що станом на час підписання узгодження (20 липня 2023 року) вже були складені висновки про оцінку матеріального збитку № 218/06-23та № 218/06-23/1 від 23 червня 2023 року, що були здійснені на замовлення позивача. А отже підписавши вказане узгодження на власний розсуд погодилась із розміром запропонованого страхового відшкодування та з правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії суперечить як попередній її поведінці, так і засадам розумності та диспозитивності.
Поряд з цим судом першої інстанції надано оцінку висновкам про оцінку матеріального збитку № 218/06-23та № 218/06-23/1 від 23 червня 2023 року, складеним на замовлення позивача, зокрема вказано на відсутність підстав для проведення такої оцінки та на порушення п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 pоку щодо виклику заінтересованих осіб для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу. Тому враховуючи, що огляд транспортного засобу позивача проводився оцінювачем на замовлення відповідача у присутності позивача, то саме ці висновки були прийняті до уваги суду.
Доводи апеляційної скарги позивача про відсутність повноважень ТОВ «СЗУ України» як суб`єкта оціночної діяльності спростовується матеріалами справи, які містять копію Сертифікату №599/21 виданого Фондом державного майна України 09 серпня 2021 року зі строком дії до 09 серпня 2024 року, де напрямком оцінки майна визначено «оцінка об`єктів у матеріальній формі» та «оцінка колісних транспортних засобів». Таким чином на час проведення оцінки і складення висновку, ця юридична особа мала необхідний обсяг повноважень на здійснення оцінки. Також в матеріалах справи наявні копія кваліфікаційного свідоцтва МФ №7404 від 20 лютого 2010 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача № НОМЕР_4 від 14 липня 2022 року, свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів виданих ОСОБА_3 , згідно з якими він має право здійснювати оцінку дорожніх транспортних засобів. 
Виходячи з Звітів ТОВ «СЗУ Україна» вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивача становить 220229,26 грн, а вартість транспортного засобу  в пошкодженому стані, складає 115243,71 грн. Тобто різниця між вказаними сумами становить 104985,55 грн. За умовами полісу страхування розмір страхової сума потерпілого за шкоду завдану майну визначений в розмірі 130000 грн. 
Враховуючи, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, то правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_5 сум відшкодування не вбачається, оскільки  покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.   
А отже висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог щодо солідарного стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_5 суми відшкодування збитків в розмірі 69014,45 грн, та окремо з ОСОБА_5 невиплачених в межах страхової суми в розмірі 95806,97 грн відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства. 
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_5 витрат в розмірі 7000,00 грн заявлених позивачем, як витрати пов`язані  з наданням професійної правничої допомоги у справі про адміністративне правопорушення № 752/11195/23, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності. Колегія суддів апеляційного погоджується з вказаним висновком, оскільки дійсно в матеріалах справи відсутні докази здійснення представництва інтересів позивача у справі про адміністративне правопорушення. До того ж з тексту постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року у справі № 752/11195/23 не вбачається, що участь у справі приймав представник потерпілої особи. А за даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказана справа не переглядалась в апеляційному порядку. Наявні в матеріалах справи квитанції про оплату послуг на правову допомогу не вказують, що така допомога надавалась саме в ході справи про адміністративне правопорушення. А отже висновки суду першої інстанції в цій частині також відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. 
Судом першої інстанції частково задоволені вимоги позивача про стягнення суми компенсації моральної шкоди та визначено суму компенсації в розмірі 5000 грн.  В апеляційній скарзі позивач не наводить доводів щодо вказаних висновків суду, вказуючи лише на необґрунтованість суми компенсації. 
Виходячи з обставин справи слід погодитись з твердженням позивача, про те що дії відповідача ОСОБА_5 спричини конструктивне знищення належного їй автомобіля і безсумнівно, що вказане призвело до змін у способі життя позивача та зумовило вчинення нею дій направлених на відновлення права. Проте в ході розгляду справи не встановлено, що позивач зазнала фізичних страждань, погіршення здібностей або можливості їх реалізації, а також що позивач перенесла сильні душевні страждання.
Разом з тим, грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. В національному та міжнародному законодавстві відсутні чітко визначені критерії для обчислення розміру компенсації моральної шкоди у грошову еквіваленті.
Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань та негативних емоцій, яких зазнала позивач внаслідок дій відповідачата з урахуванням вимог розумності і справедливості колегія суддів вважає обґрунтованим визначений судом першої інстанції розмір відшкодування та підстав для перегляду цієї суми в сторону збільшення не вбачає. Тому апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги позивача про необґрунтованість визначеної судом першої інстанції суми відшкодування.
 
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку в частині визначення розміру компенсації моральної шкоди. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
В порядку визначеному ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційного скарги, відсутні і підстави для перегляду рішення суду в частині вирішення питання судових витрат та компенсації позивачеві понесених нею судових витрат на стадії апеляційного перегляду справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 С.М. Верланов
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук
      
                                         Повний текст постанови складений 21 лютого 2025 року.