Номер провадження: 22-ц/813/456/25 
Справа № 513/1159/22
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого: Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова Компанія "Країна" на рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Страхова Компанія "Країна" про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року до Саратського районного суду Одеської області з позовною заявою звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Ієговська А.О. про відшкодування шкоди, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування пов`язане із лікуванням останнього на суму 32 840,85 гривень, страхове відшкодування пов`язане із тимчасовою втратою працездатності на суму 1333,18 гривень, страхове відшкодування моральної шкоди на суму 2154,82 гривні.
Позов мотивований тим, що 03 вересня 2020 року близько 14 год. 20 хв. в с. Молодіжне Одеського району Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки “BMW 320D”, р.н. НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.
Позивач ОСОБА_1 є особою, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю. Так, позивачу заподіяна: шкода, пов`язана з понесеними витратами на лікування, шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності та моральна шкода.
04.09.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020160380001259.
01.12.2020 року слідчим Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Моско В.С. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12020160380001259 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля “BMW 320D”, р/н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована в Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Країна" згідно полісу № AP4283821, а тому АТ "СК "Країна", як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.
10.12.2020 року відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»" представником за довіреністю Мелех Д.О. було надіслано на поштову адресу АТ "СК "Країна" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами.
З 14.01.2021 року до 21.01.2022 року до страховика було направлено додаткові документи, необхідні для прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування позивачу.
16.07.2021 року на банківські реквізити представника позивача по довіреності Мелех Д.О., відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 3 283,05 грн.
20.08.2021 року відповідач повідомив представника позивача листом за вих. №17386/21 від 13.08.2021 року про те, що відповідно до вимог ст. 36 Закону, страховик прийняв рішення про виплату суми страхового відшкодування у такому розмірі: витрати на лікування - 1 253,42 грн; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності - 5000,00 грн, моральна шкода - 312,67 грн, виходячи з наявності 2-х осіб відповідальних за заподіяння шкоди відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Представник позивача вважає, що такі дії страховика є неправомірними, суперечать Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та порушують право потерпілого на отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Відповідач безпідставно та незаконно недоплатив страхове відшкодування, що належить позивачу у розмірі 36 328,85 грн, чим порушив законні права та інтереси позивача, не виплативши у повному обсязі належне страхове відшкодування.
З медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 внаслідок отриманих травм в ДТП від 03.09.2020 року, знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року в КНП "ООКЛ" ООР. На лікування позивач витратив 42 389,85 грн, що підтверджується: фіскальними чеками; квитанціями, товарними чеками, видатковими накладними. Загальний розмір понесених витрат на лікування становить 42 389,85 грн. Відповідач добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 9 549,00 грн. Тому на думку представника позивача, АТ "СК "Країна" безпідставно не сплатила частину страхового відшкодування у розмірі 32 840,85 грн.
Крім того, позивач ОСОБА_1 не був офіційно працевлаштований та, як вбачається з довідок про тимчасову втрату працездатності потерпілого у ДТП, був тимчасово непрацездатний з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року - 23 дні х 166,66 (5000,00 грн. х 1/30) = 3 833,18 грн.
Отже, розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності становить 3 833,18 грн. Відповідач частково добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 2 500,00 грн. Таким чином, АТ "СК "Країна" безпідставно не сплатила частину страхового відшкодування у розмірі 1 333,18 грн.
Згідно Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 46 223,03 грн (понесені витрати на лікування, тимчасова втрата працездатності), то відповідач має здійснити виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу у розмірі 2 311,15 грн ((42 389,85+3 833,18)*5% = 2 311,15 грн). Однак, відповідач частково добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 156,33 грн. Тобто АТ "СК "Країна" не виплатила позивачу частину страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 154,82 грн.
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни до Акціонерного товариства "Страхова Компанія "Країна" про відшкодування шкоди - задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова Компанія "Країна" на користь ОСОБА_1 , страхове відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням у сумі 32 840 (тридцять дві тисячі вісімсот сорок) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у сумі 1 333 (одна тисяча триста тридцять три) гривні 18 (вісімнадцять) копійок; страхове відшкодування моральної шкоди у сумі 2 154 (дві тисячі сто п`ятдесят чотири) гривні 82 (вісімдесят дві) копійки.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова Компанія "Країна" на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Акціонерне товариство "Страхова Компанія "Країна" подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- 16.07.2021 року АТ "СК "Країна" було затверджено страховий акт про здійснення страхового відшкодування на користь позивача (тимчасова втрата працездатності та моральна шкода) шляхом перерахування суми страхового відшкодування за банківськими реквізитами представника позивача адвоката Мелеха Д.О. у розмірі 3 283,05 гривень з розрахунку: ((1 253,42 грн + 5 000,00 грн) + (1 253,42 грн + 5 000,00 грн) * 5 %) / 2 = (6253,42 + 312,67 грн) / 2 = 3 283,05 грн, де: 1 253,42 грн - обґрунтовані та документально підтверджені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого; 5 000,00 грн - мінімальний розмір заробітної плати, встановлений законодавством на дату страхового випадку; 5 % - моральна шкода, передбачена ст. 26-1 Закону; 2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП;
- 01.12.2021 року АТ "СК "Країна" було направлено лист-запит представнику позивача - адвокату Мелеху Д.О. з проханням надати документи по страховому випадку. АТ "СК "Країна" було проаналізовано заявлені позивачем витрати на лікування та встановлено, що значна частина понесених витрат не узгоджуються із вимогами п. 24.1 ст. 24 Закону, оскільки серед них присутні платежі зі сплати банківських комісій, благодійні внески, документи, які не відповідають вимогам до розрахункових документів (не є фіскальними чеками), лікарські засоби та вироби медичного призначення, щодо яких відсутні лікарські призначення, та вважає, що обґрунтованими та документально підтвердженими витратами на лікування позивача є витрати на суму 16 994,85 грн.
- 21.06.2022 року АТ "СК "Країна" було затверджено страховий акт про здійснення страхового відшкодування на користь позивача (обґрунтовані витрати на лікування позивача та моральна шкода) шляхом перерахування суми страхового відшкодування за банківськими реквізитами представника позивача - адвоката Мелеха Д.О. у розмірі 8 922,29 грн, з розрахунку: (16 994,85 грн + (16 994,85 * 5 %) / 2 = 8 922,29 грн, де: 16 994,85 грн - обґрунтовані та документально підтверджені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого; 5 % - моральна шкода, передбачена ст. 26-1 Закону; 2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП.
У поданій апеляційній скарзі скаржник також посилається на те, що позивач ОСОБА_1 відповідно до постанови СВ ГУНП в Одеській області про закриття провадження від 01.12.2020 року отримав тілесні ушкодження внаслідок власної вини. Таким чином у даному випадку за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями відповідальними є декілька осіб – ОСОБА_2 , як особа яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та позивач чия груба необережність сприяла виникненню шкоди. Отже, на думку скаржника загальний розмір страхового відшкодування має бути розраховано АТ «СК Країна» шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на два. Апелянт вважає, що судом першої інстанції було проігноровано п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не враховано, що відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України та п. 36.3 ст. 36 вищевказаного закону правомірно було зменшено розмір страхового відшкодування, що призвело до ухвалення неправомірного рішення Отже, загальний розмір виплачених позивачу страхових відшкодувань складає 12 205,34 грн. Таким чином з врахуванням вищевикладеного, апелянт вважає, що договірні зобов`язання перед позивачем, як потерпілим, виконано в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є відшкодування шкоди, ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Щодо стягнення розміру страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 на момент ДТП не був офіційно працевлаштований та був тимчасово непрацездатний з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року - 23 дні х 166,66 (5000,00 грн х 1/30) = 3 833,18 грн, оскільки відповідач частково добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 2500,00 грн, а тому з АТ "СК "Країна" належить стягнути невідшкодовану частину страхового відшкодування у розмірі 1 333,18 гривень (3833,18 грн - 2500 грн).
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції зазначив, що оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 46223,03 грн. (понесені витрати на лікування та тимчасова втрата працездатності), отже розмір страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу становить 2311,15 грн ((42389,85+3833,18) * 5% = 2311,15 грн). Відповідач частково визнав вимоги позивача та добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 156,33 грн. Отже стягненню підлягає 2154,82 гривень ( 2311,15 грн – 156,33 грн).
Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду, з огляду на наступне.
Судом встановлено з постанови від 01.12.2020 слідчого відділу Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Моско В.С. вбачається, що 04.09.2020 близько 14:20 годин в с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, біля 18 лінії СОГ "Волна", сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля "BMW-320 D" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який утримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12020160380001259 від 04.09.2020 року було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відпоідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 8). 
Відповідно до виписки 16509 КНП "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради» із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що його госпіталізовано до травматолого-ортопедичного відділення 03.09.2020 року. Анамнез: зі слів пацієнта травма отримала в побуті в результаті ДТП (пішохід) збитий легковим автомобілем. З місця ДТП бригадою ШМД доставлена в ЦРЛ м. Чорноморськ, де був обстежений клінічно, рентгенологічно та лабораторно. Виконано ПХО ділянки с/з правої гомілки, виконана іммобілізація правої н/кінцівки гіпсовою лонгетною пов`язкою без ознак стискання м`яких тканин. По направленню з Чорноморської ЦРЛ доставлений бригадою ШМД в приймальне відділення ООКЛ. 03.09.2020 року виконано операцію: ПХО рани, стабілізація переломів обох кісток правої гомілки стрижевим АЗФ. 09.09.2020 року виконана операція: демонтаж стрижневого АЗФ, закрита репозиція, ЧКДО правої гомілки шпицево-стержневим апаратом Ілізарова. Дата виписки 14.09.2020 року (а.с. 11 - зворот).
З виписки 6472 КНП "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради» із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що він перебував на лікуванні з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року. Діагноз: Псевдоартроз обох кісток с/3 правої гомілки. За згодою хворого 13.04.2021 виконано операцію: Остеотомія с/з правої малогомілкової кістки. Закрита репозиція, БІОС правої гомілки. Дата виписки 22.04.2021 року (а.с.10).
З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП 03.09.202року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , згідно полісу ОСЦПВВНТЗ АР/4283821 була застрахована у АТ "СК "Країна". Ліміт відповідальності за шкоду завдану життю та здоров`ю 260 000 грн, франшиза 0 (а.с. 86).
16.07.2021 року АТ СК «Країна» було затверджено страховий акт про здійснення страхового відшкодування на користь позивача (тимчасова втрата працездатності та моральна шкода) шляхом пеперахування суми страхового відшкодування за банківськими реквізитами предстаника позивача – Мелеха Д.О. В цей же день АТ СК «Країна» виплатила страхове відшкодування позивачу у розмірі 3283,05 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 16 липня 2021 року № 24302, наявна в матеріалах справи (а.с. 87).
21.06.2022 року АТ СК «Країна» було затверджено страховий акт про здійснення страхового відшкодування на користь позивача ( обгрунтовані витрати на лікування позивача та моральна шкода) шляхом пеперахування суми страхового відшкодування за банківськими реквізитами предстаника позивача – ОСОБА_4 та 21.06.2021 року АТ СК «Країна» виплатила страхове відшкодування позивачу у розмірі 8922,29 грн., про що свідчить платіжна інструкція від 21 червня 2022 року № 5738, наявна в матеріалах справи (а.с. 90).
Загальний розмір здійсненого страхового відшкодування позивачу склав 12205,34 грн.
Колегія суддів виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають під час дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним законом.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі - в редакції, яка діяла на час виникнення спірних праволвідногсин сторін і на час розгляду справи в районному суді), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до статті 23 Закону України шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є:
-шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;  
-шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;  
-шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; 
-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
-шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до п.24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.
Вказані вимоги Закону суд першої інстанції не врахував, не дослідив в повній мірі відповідність заявлених позивачем витрат на придбання медичних препаратів фактично призначеним та використаним медичним препаратам під час його лікування.
При цьому, відповідач у ході розгляду справи надавав свої заперечення з цього приводу, а саме надав суду для дослідження розрахунки витрат на лікування позивача та зазначив, що значна частина понесених витрат не узгоджуються із вимогами п. 24.1 ст. 24 Закону, оскільки серед них присутні платежі зі сплати банківських комісій, благодійні внески, документи, які не відповідають вимогам до розрахункових документів (не є фіскальними чеками), лікарські засоби та вироби медичного призначення, щодо яких відсутні лікарські призначення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 внаслідок отриманих травм в ДТП від 03.09.2020 року, знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року в КНП "ООКЛ" ООР. В рішенні суду першої інстанції зазначено, що на лікування позивач витратив 42 389,85 грн, що підтверджується: фіскальними чеками, квитанціями, товарними чеками, видатковими накладними. Загальний розмір понесених витрат на лікування становить 42 389,85 грн. Відповідач добровільно здійснив страхове відшкодування позивачу у розмірі 9 549,00 грн, тому АТ "СК "Країна" безпідставно не було сплачено частину страхового відшкодування у розмірі 32 840,85 грн.
Призначення для лікування ОСОБА_1 отриманих внаслідок ДТП травм підтверджується листками лікарських призначень № 6472, 16509 в КНП "ООКЛ" ООР, виписками із медичних карток стаціонарного хворого № 6472, 16509, відповідями на запити № 35582 від 15.12.2021 року та № 01/01/-06/2185 від 22.12.2020 року щодо переліку лікарських засобів та виробів медичного призначення, які пацієнт придбав за власні кошти.
Відповідно до вказаних документів до переліку лікарських засобів та виробів медичного призначення, які пацієнт придбав за власні кошти за період знаходження в травматолого-ортопедичному відділенні з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року відносяться: набір видаткових матеріалів до апарату зовнішньої фіксації для операційного остеоситнезу гомілки, дексалгін р-н ін`єкції, анальгін р-н ін`єкції, димедрол р-н ін`єкції, нольпаза таблетки, альмагель нео суспензія, ессенциалє р-н ін`єкції.
Також до переліку лікарських засобів та виробів медичного призначення, які пацієнт придбав за власні кошти за період знаходження в травматолого-ортопедичному відділенні з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року відносяться: набір видаткових матеріалів до апарату зовнішньої фіксації для операційного остеоситнезу гомілки, дексалгін р-н ін`єкції, анальгін р-н ін`єкції, димедрол р-н ін`єкції, нольпаза таблетки, альмагель нео суспензія, цефазолін, аміцил, флєнокс ін`єкції, L-лізину есцинат р-н ін`єкції, лесфаль р-н ін`єкції, цикло -3 форт, перекис водню розч. 3%, рукавички стерильні хірургічні Encore Orthopaedic, жиллет станок одноразовий, лезо для скальпелю№ 23, бинт не стерильний, бинт стерильний.
Проаналізувавши вказані призначення та платіжні документи, надані позивачем, на придбання ліків, медикаментів та медичних засобів, вбачається, що не всі ліки, медикаменти та препарати входять в перелік тих, що були призначені лікарями та підтверджені лікарськими або експертними висновками, як такі, що є необхідними для лікування отриманих травм: настій валеріани, діабетон, фурацилін, діклофенак, шприці до діклофенаку, жовчогонні, хлоргексидин, сильфон, трускавецька, бупівакаїн, лідокаїн, моваліс, цифран, табекс, пластир, пакети, анальгетики, ноотропні препарати, осетрон, кеторол, моваліс та інші. 
Крім того, платіжні документи, які надаються страховику, мають містити назви ліків, медикаментів та препаратів, (розбірливі назви) для можливості страховика ототожнити їх, як таких, що вказані у призначенні лікаря та необхідність їх здійснення, а також бути по суті платіжними документами (фікальними і товарними чеками).
Між тим в матеріалах справи наявні документи, які не мають назви препаратів або містять нечитабельні (нерозбірливі) назви або не відповідають вимогам до розрахункових документів, не є фіскальними чеками, або надані докази здійснення платежіі зі сплати банківських комісій.
Зазначені вище документи, які в розуміні спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», унеможливлюють страховику прийняти їх в якості підтвердження здійснення витрат на ліки, лікування, протезування та здійснити з їх урахуванням відповідні страхові виплати, стосуються сум: 
-9,92 грн із чеку на суму 59,23 грн (відсутнє призначення настою валеріани);
-106,54 грн (відсутнє призначення діабетону);
-76,66 грн (відсутнє призначення фурациліну, діклофенаку);
-280 грн (жовчогінні – відсутня назва препарату);
-490,13 грн (відсутнє призначення лікаря);
-163,55 грн із чеку 478,72 грн (хлоргексидін, сильфон – відсутні призначення, бахили, вода трускавецька – не мають відношення до призначених препаратів);
-57,69 грн із чеку на 70,94 грн бупівакаїн, лідокаїн – відсутні призначення);
-185 грн (відсутня назва препарату);
-750 грн (відсутній перелік предметів медичного характеру та їх призначення);
-90 грн (відсутня назва придбаного прпарату);
-1609,70 грн (відсутні назви препаратів);
-480 грн (не платіжний документ);
-2024,80 грн (відсутні назви препаратів 290,18 грн із чеку на 497,16 грн (лідокаїн, моваліс, цифран – відсутнє призначення, пакет не має відношення долікування);
-870,93 грн (не платіжний, нефіскальний документ);
-16 200 грн (не платіжний документ);
-545,64 грн (неплатіжний документ);
-1191,10 грн (відсутній перелік медичних послуг) 
-8,90 грн (банківська комісія);
Слід зазначити, що у наведеному відповідачем-скаржником переліку документів, які надані позивачем на підтвердження витрат на ліки та лікування і які не прийняті страховиком, деякі платіжні документи дублюються (платіжні документи на суми 2024,80 грн, 1 609,70 грн, 750 грн, 870,93 грн, 106,54 грн, 76,66 грн, 490,13 грн, 478,72 грн) хоча у доданих до позову копіях міститься по одному примірнику таких документів.
Враховуючи, що серед оглянутих копій платіжних документів на придбання ліків, лікування, протезування, які не прийняті страховиком та додані до справи:
- частина не містить назви ліків та препаратів або містить нечітке відображення назви ліків та переліку медичних послуг, що унеможливлює їх ототожнення і віднесення до тих витрат, які пов`язані з придбанням ліків та лікуванням після ДТП; 
- частина містять назви препаратів, які не зазначені у лікарському призначенні щодо лікування травм та ушкоджень здоров`я, пов`язаних з ДТП з огляду на відсутність медичного експертного висновку про необхідність придбаних порзивачем ліків та препаратів, які хоч і не вказані у лікарському призначенні, але є супутніми при лікуванні тими ліками і препаратами, які зазначені у лікарському призначенні і необхідними для прийому разом з призначеними препаратів або при проходженні певних мелдичних процедур;
- частина містить назви препаратів, які не зазначені у медичному призначенні, не мають прямого відношення до лікування ушкоджень після ДТП, але є необхідними для лікування інших хронічних хвороб, на які позивач хворів вже до ДТП і які загострились саме через ДТП з огляду на відсутність відповідного судово-медичного експертного висновку про їх причинного-ніслідковий зв`язок з ДТП,
колегія суддів доходить висновку, що у страховика були відстуні підстави для покриття даних витрат позивача, як витрат на придбання ліків, лікування, протезування, що охоплюються страховим випадком.
Тому колегія суддів погоджується зі здійсненою страховиком виплатою витрат на лікування потерпілого у документально підтвердженому та обгрунтованому розмірі 1 253,42 грн.
Також скаржником наведений другий перелік документів на підтвердження витрат на лікування, врахований страховиком при визначенні розміру доплати страхового відшкодування за заявою в інтересах позивача.
Так страховиком не враховані наступні платіжні документи з вказівкою причин:
- 142 грн (комісія банку 10% за переказ готівки 14 000 грн);
- 13 983,45 грн (чек на зняття готівки на суму 14 000 грн);
- 106 грн чек з терміналу відсутні відомості про товар, послуги;
- 187,13 грн із чеку 739,30 грн (додаткові витратні матеріали. Не має відношення до лікування);
- 361,13 грн (табес - засіб для лікування нікотинової залежності, відсутнє призначення);
- 52,50 грн (нефіскальний чек, неплатіжний документ);
- 65 грн (чек з терміналу, неплатіжний документ);
- 3,50 грн (нефіскальний чек);
- 784,50 грн (нефіскалний чек);
- 28 грн (нефіскальний чек);
- 65 грн (нефіскальний чек);
- 1 718 грн – відсутні дані про товар та обсяг робіт;
- 27,50 грн (нефіскальний чек);
- 1 388,15 грн (нефіскальний чек);
- 106 грн ( чек з терміналу, неплатіжний документ);
- 36 грн (нефіскальний чек);
- 34, 77 грн із чеку на 1 388,15 грн (пластир, пакет на лікування, дисконтна програма – немає відношення до лікування);
- 726,75 грн (нефіскальний чек, неплатіжний документ).
Враховуючи, що серед оглянутих копій платіжних документів на придбання ліків, лікування, протезування, які не прийняті страховиком і які додані до справи:
- частина не містить назви ліків та препаратів, що унеможливлює їх віднесення до тих витрат, які пов`язані з придбанням ліків та лікуванням після ДТП; 
- частина містять назви препаратів, які не зазначені у лікарському призначенні щодо лікування травм та ушкоджень здоров`я, пов`язаних з ДТП з огляду на відсутність медичного експертного висновку про необхідність придбаних порзивачем ліків та препаратів, які хоч і не вказані у лікарському призначенні, але є супутніми при лікуванні тими ліками і препаратами, які зазначені у лікарському призначенні і необхідними для прийому разом з призначеними препаратів або при проходженні певних мелдичних процедур;
- частина містить назви препаратів, які не зазначені у медичному призначенні, не мають прямого відношення до лікування ушкоджень після ДТП, але є необхідними для лікування інших хронічних хвороб, на які позивач хворів вже до ДТП і які загострились саме через ДТП з огляду на відсутність відповідного судово-медичного експертного висновку про їх причинного-ніслідковий зв`язок з ДТП;
- частина не є платіжними документами,
колегія суддів доходить висновку, що у страховика були відстуні підстави для покриття даних витрат позивача, як витрат на придбання ліків, лікування, протезування, що охоплюються страховим випадком.
Тому колегія суддів погоджується з здійсненою страховиком виплатою витрат на лікування потерпілого у документально підтвердженому та обгрунтованому розмірі 16 994.85 грн при розгляді заяви потерпілого про здійснення дополати стархового відшкодування.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що скаржник довів та підтвердив на підставі наданих ним розрахунків, що загальний розмір обгрунтованих та документально підтверджених витрат позивача, пов`язаних з лікуванням потерпілого становить 18 248, 27 грн (16994, 85 грн + 1253,42 грн =18 248, 27 грн).
Враховуючи наведене в цій частині апеляційна скарга є обгрунтованою.
Що стосується інших складових страхового відшкодування – зокрема виплати у зв`язку з тимчасовою працездатністю, то колгія судів виходить з такого.
Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:
-для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;
-для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;
-для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Абзацом 2 статті 8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» установлено, що у 2020 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає: з 1 січня – 4723 гривні, з 1 вересня – 5000 гривень.
Позивач ОСОБА_1 на момент ДТП не був офіційно працевлаштований та був тимчасово непрацездатний з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року - 23 дні.
Оскільки позивач не був офіційно працевлаштований та у зв`язку з ДТП був тимчасово непрацездатний з 03.09.2020 року по 14.09.2020 року та з 12.04.2021 року по 22.04.2021 року - 23 дні х 166,66 (5000,00 грн х 1/30), суд першої інстанції прийшов до висновку що страховик мав сплатити на користь позивача - 3 833,18 грн.
АТ СК «Країна» визначено допомогу по тимчасовій втраті працездатності позивача у розмірі 5000 грн, що відповідає встановленому законодавством розміру мінімальної заробітної плати на дату страхового випадку.
Проте, АТ СК «Країна» фактично сплатило потерпілому 25 00 грн, мотивуючи це встановленням вини позивача у ДТП (грубої необережності птерпілого, як сприяла виникненню шкоди), і, як слідство, наявністю підстав для застосування статті 1193 ЦК України та зменшення страхового відшкодування вдвічі (виходячи з кількості учасників ДТП включаючи і потерпілого).
Аналогічно була застосована стаття 1193 ЦК України і до визначення розміру страхового відшкодування в частині відшкодування потерпілому витрат на ліки, лікування (протезування), а також визначення розміру моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я.
Проте колегія суддів не погоджується з такими рішеннями (діями) страховика.
Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.
Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).
У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.
Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини.
Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.
Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
Згідно із ч. 1 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.
Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Так, виходячи з ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
При таких обставинах у страховика, відповідальність якого обмежена лімітом страхової виплати, при визначенні розміру страхового відшкодування потерпілому внаслідок заподіяння йому ушкодження здоров`я внаслідок ДТП, пов`язані з необхідністю придбання ліків, , протезування, а також відшкодування заробітку (доходу) через тимчасову втрату працездатності, були відстуні підстави для застосування статті 1193 ЦК України, в якості підстави для урахування вини потерпілого, чия груба необережність сприяла виникненню шкоди, оскільки виходячи з обставин справи немає підстав для ствердження, що вина поетріпілого у ДТП була пов`язана саме з умислом з його боку, а також виходячи з виду здійснених потерпілим витрат, які передбачені ст. 1195 ЦК України.
Як вже зазначалось, 16.07.2021 року АТ "СК "Країна" було затверджено страховий акт та здійснено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 3283,05 гривень з розрахунку: ((1253,42 грн + 5000,00 грн) + (1253,42 грн + 5000,00 грн) * 5 %) / 2 = 3 283,05 грн, де: 1253,42 грн. - обґрунтовані та документально підтверджені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого; 5000,00 грн - мінімальний розмір заробітної плати, встановлений законодавством на дату страхового випадку; 5 % - моральна шкода, передбачена ст. 26-1 Закону; 2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП та 21.06.2022 року АТ "СК "Країна" було затверджено страховий акт та здійснено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 8 922,29 грн, з розрахунку: (16 994,85 грн + 16994,85 * 5 %) / 2 = 17844,59 грн / 2 = 8 922,29 грн, де: 16 994,85 грн - обґрунтовані та документально підтверджені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого; 849,74 грн - 5 % - моральна шкода, передбачена ст. 26-1 Закону; 2 - кількість осіб, відповідальних за спричинену шкоду внаслідок ДТП.
Оскільки колегія суддів не погоджується з застосуванням страховиком ст. 1193 ЦК України при визначенні страхового відшкодування потерпілому в обсязі понесених ним витрат, які передбачені ст. 1195 ЦК України, що виключає врахування вини потерпілого, як підставу для зменшення виплат, страховик мав виплатити розраован відшкодування поивачу без застосування ст. 1193 ЦК України.
Таким чином загальний розмір належним чином підтверджених витрат на лікування ОСОБА_1 , що підлягає оплаті страховиком становить 18 248 грн 27 коп. (16 994,85 + 1253,42). Решта документів, які надані позивачем на підтвердження витрати на ліки (протезування), не можуть бути покладеними на страховика, оскільки не відповідають вимогам спеціального Закону, вимогам Закону України "Про лікарські засоби", Постанови КМУ №637 від 15 грудня 2014 року "Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", а також Протоколам лікування, затвердженими МОЗ України у зв`язку з чим не підлягають відшкодуванню з підстав та обгрутувань, які наведені в даній постанові апеляційного суду.
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути за цим видом платежу - 9 124,14 грн (18 248,27 - 9 124,13).
Крім цього, з страховика підлягає стягненню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, оскільки потерпілий не був офіційно працевлаштований.
Тому колегія суддів вважає обгрутованими вимоги про стягнення різниці між розміром, який підлягає виплаті потерпілому – 3 833.83 грн та фактично здійсненою виплатою страховиком за цим видом платежу – 2 500 грн, тобто 1 333,83 грн, виходячи з (3 833,83 – 2 500).
Загальна сума, яка підлягала виплаті на користь потерпілого (крім моральної шкоди) становить 22 082,10 грн (18 248,27 + 3 833,83).
Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди.
Пунктом 1 ч. 2 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, перебачених підпунктами «г» і «r» пукнту 41.1. та підпуктом «в» пункту 41.2 статті 41, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому – фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`ю під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 (%) відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`я. 
Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю становить сумарно 22 082,10 грн (обгрунтовані витрати потерпілого на лікування та не отримані потерпілим доходи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності), то розмір страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу становить 1 104,10 грн (22 082,10 * 5%).
Відповідач розрахував страхове відшкодування позивачу в таких обсягах:
- витрати на придбання ліків - 1253,42 грн;
- втрата доходу у зв`яку з тимчасовою непрацездатністю – 5000 грн;
- моральна шкода - 312,67 грн (1253,42 + 5000) * 5%)
та добровільно виплатив 3 283,05 грн (1253,42 + 5 000 + 312,67) /2, тобто 50% від кожного розрахованого виду платежу.
Крім того, відповідач в порядку розгляду заяви позивача розрахував до виплати:
- витрати на придбання ліків, протезування - 16 994,85 грн;
- моральна шкода – 849,74 грн (16 994,85 грн * 5%)
та добровільно додатково виплатив 8 922,29 грн (16 994,85 + 849,74) / 2.
Тобто відповідачем було добровільно сплачено 12 205,34 грн (3 283,05 + 8 922,29), з яких витрати на придбання ліків - 9 124,13 грн, втрата доходу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю - 2 500 грн, моральна шкода - 1 006,08 грн.
Недоплата становить 50% від визначеної страховою компанією платежів:
-за витратами на придбання ліків, протезування - 9 124,14 грн (18 248,27 – 9 124,13);
-втрата доходу у зв`яку з тимчасовою непрацездатністю 2500 грн;
-моральна шкода – 581 грн 21 коп. (156,34 + 424,87),
що всього ставновить 12 205,35 гривень.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру стягнення з відповідача на користь позивача в остаточній сумі 12 205,35 гривень. В іншій частині заявлених вимог слід відмовити.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Вимоги в суді першої інстанції заявлені на суму 36 328,85 грн, які судом першої інстанції задовлені повністю.
У порядку апеляційного перегляду рішення суду змінено та вимоги задовлені на суму 12 205,35 грн, що становить 33,6% від заявлених вимог.
Позивач звільнений від сплати суждвого збору в силу закону і тому суд першої інстанції стягнув судовий збір з відповідача у розмірі 992,40 грн в дохід держави.
Оскільки в порядку апеляційного прегляду рішення суду змінено і позов задовлений на 33,6% від заявлених вимог, судовий збір з відповідача в дохід держави підлягає перерозподілу і стягненню у розмірі 333,45 грн.
За подання апеляційної скарги ТОВ «СК «Країна» сплатило судовий збір 1 488,60 грн.
Апеляцйна скарга задоволена на 66,4%, внаслідок чого за рахунок держави відповідачу слід компенсувати 988,45 грн, (1 488,6 * 66,4%).
В силу ч. 10 ст. 141 ЦПК України з держави на користь ТОВ «СК «Країна» підлягає стягненню різниця між 988,45 грн. та 333,45 грн. тобто 655 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова Компанія "Країна" - задовольнити частково.
Рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 травня 2023 року в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди - змінити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова Компанія "Країна" на користь ОСОБА_1 , страхове відшкодування у розмірі 12 205,35 гривень.
В решті вимог - відмовити.
Компенсувати Акціонерному товариству "Страхова Компанія "Країна" за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у розмірі 655 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        А.П. Заїкін

                                                                               С.О. Погорєлова