Справа № 464/8679/23                        Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М. 
Провадження № 22-ц/811/2096/24                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 грудня 2024 року м.Львів

Справа 464/8679/23
  Провадження №22ц/811/2096/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на заочне рішення Сихіського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Львові 14 березня 2024 року, у складі суддіБойко О.М. у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

встановив:

       Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся із позовом, у якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на його (позивача) користь завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 49 818,34 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 березня 2022 року трапилась дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом AUDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем CITROEN BERLINGO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок цього автомобілі зазнали механічних пошкоджень.  Вина відповідача  ОСОБА_1  у вчиненні описаної ДТП підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки CITROEN BERLINGO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить  ОСОБА_2 . Відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля № 1109/22 «CITROEN BERLINGO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість його відновлювального ремонту становить 48 588,34 грн. Зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. Оскільки відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому з настанням події, передбаченої п. п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі у визначеній сумі. У відповідності до ст.1191 ЦК України просив стягнути з відповідача в порядку регресу зазначену суму страхового відшкодування, витрати на проведення дослідження та сплачений судовий збір.

       Заочним рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 14 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 48 588, 34 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 1 230 грн. витрат на проведення експертного дослідження, 2 684 грн. судового збору.

       Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 30 травня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 березня 2024 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишено без задоволення.

       Рішення суду оскаржує ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки та належного аналізу правомірності визначення вартості автомобіля та вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 48 588,34 грн., встановлених у звіті №1109/22. Вважає, що судом було позбавлено відповідача права шляхом проведення автотоварознавчої експертизи визначити вартість транспортного засобу, розмір матеріального збитку заподіяного в результаті ДТП на підставі наданих позивачем матеріалів.

       6 листопада 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, який посилається на законність та обґрунтованість рішення суду. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Сихівського районного суду міста Львова від 30 травня 2024 року залишити без змін.

       Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

       На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

       Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

       Встановлено, що 22 березня 2022 року о 13 год. 30 хв. ув с. Наварія на автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем CITROEN BERLINGO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився попереду. Внаслідок вказаної події автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

       Зазначене підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від  29 червня 2022 року, відповідно до якої вину  ОСОБА_1  у вчиненні ДТП встановлено та у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито.

       Цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1  на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, у зв`язку із чим у нього відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

       Із полісу № ЕР.203786800 вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки CITROEN BERLINGO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2  була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

       Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «CITROEN BERLINGO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , № 1109/22  вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 48 588,34 грн.

       На підставі вказаного звіту позивачем виплачено  ОСОБА_4  48 588,34 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 933234 від 25 серпня 2022 року.

       Враховуючи, те що вина відповідача встановлена постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року, та з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо - транспортної пригоди не була застрахована, а МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувало потерпілому шкоду, суд прийшов до висновку, що суму страхового відшкодування, виплаченого потерпілому  ОСОБА_2 у ромірі 48 588,34 грн. та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 1 230 грн. належить стягнути з відповідача.
       З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

       Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

       Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

       Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв`язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

       Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини. У разі випадкового заподіяння шкоди, тобто коли зіткнення транспортних засобів є наслідком випадкового збігу обставин, збитки несе потерпілий, оскільки відсутні правові підстави для покладання відповідальності на іншу сторону.

       Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей.

       Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 

       Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

       Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

       Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

       Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

       Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

       Звертаючись до суду з позовом, МТСБУ посилалося на те, що згідно із п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

       Враховуючи встановлене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача в користь позивача виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи, не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

       Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.

Заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

        При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк