П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
25 грудня  2024 року                                                                                 місто Київ
                                                                               справа № 381/1877/24
                                                                       провадження № 22-ц/824/14930/2024     
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д.,  Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання -  Височанської Н.В.
 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Малькевич Наталією Володимирівною,
на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Осаулової Н.А.,
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розмірустягуванихаліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2020 Фастівським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ у справі №381/194/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, але не більше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не меншедесяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття. 
19.08.2023 позивач уклав шлюб із ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_7 . Таким чином, на даний час на утриманні позивача є дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, донька ОСОБА_7 та син ОСОБА_5 . Тому матеріальний стан позивача погіршився, що змушує його звернутись до суду з даним позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частку заробітку (доходу) щомісячно. 
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 рокуОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимогпро зменшення розміру стягуваних аліментів.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Малькевич Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішенняФастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 рокута ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.        
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд неправильно встановив обставини, що мають значення для вирішення справи щодо матеріального стану позивача.
 
Зазначає, що зміна сімейного стану позивача є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, не залежно від зміни матеріального стану, згідно висновків Верховного Суду в справі № 682/2454/22-ц. На ці положення суд першої інстанції при ухваленні рішення уваги не звернув, а тому відповідно до ст. 376 ЦПК України це є підставою для його скасування.
Правом на подання відзиву відповідач ОСОБА_2 не скористалась.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  11 жовтня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, щосудовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 1.02.2020 у справі №381/194/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, але не менше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 26).
Як вбачається із даних автоматизованої системи виконавчого провадження, 13.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61498303, яке перебуває на виконанні у Світловодському відділі державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем - ОСОБА_2 ..
Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_10 19.08.2023 зареєстрували шлюб, після укладення якого, остання змінила прізвище на « ОСОБА_11 », про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 9). У цьому шлюбі народилася донька  - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Зменшення розміру аліментів на утримання дитини сторін, у зв`язку з тим, що у позивача змінився сімейний стан, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, та суперечитиме її інтересам.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції за наступних підстав.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сум.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі  № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з ОСОБА_6 , які перебувають на повному його забезпеченні, що має наслідком погіршення і матеріального стану позивача.
Як визначено у ст. 192 СК України, сторонимають можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Матеріали справи містять відомості з Державного реєстру фізичних - осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивача за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року (а.с. 10). Проте колегія суддів не вбачає у цих відомостях, на які посилається позивач у позовній заяві, належним чином доведений фактпогіршення матеріального становища ОСОБА_1 . Це документ  інформативного характеру, який подається позивачем як самостійний доказ, без аналізу з іншими доказами, з яких суд міг би зробити висновок про зміну матеріального стану ОСОБА_1 . 
Колегія суддів критично ставиться до посилань позивача в апеляційній скарзі на правовий висновок Верховного Судув справі № 682/2454/22-ц, оскільки в даній справі відсутні належні докази на підтвердження обґрунтованості причин для зменшення розміру стягуваних аліментів з позивача на користь ОСОБА_2 , а сам по собі факт зміни сімейного стану, без подання до суду доказів його впливу на матеріальне становище позивача не може бути причиною для задоволення позовних вимог.
Встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану у зв`язку з одруженням та перебування дружини ОСОБА_4 ( ОСОБА_13 ) та доньки ОСОБА_12 ,  на його утриманні. 
У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12 2006.
Встановлений судовим наказом від 11.02.2020 Фастівського міськрайонного суду Київської області розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення значного погіршення матеріального становища платника аліментів, у зв`язку зі зміною сімейного стану, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу зОСОБА_2 та суперечитиме її інтересам.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про  відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, що перешкоджає сплаті аліментів у визначеному судовим наказом розмірі, а зміна сімейного стану - одруження та народження іншої дитини - не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України,
суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , подану адвокатом Малькевич Наталією Володимирівною, залишити без задоволення.
Рішення  Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2024 року, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя-доповідач:                                                                      О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                         Л.Д. Поливач
 
                                                                                                    А.М. Стрижеус