КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
1[1]

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
09 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,  та захисника Клапчука Ф.П., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Клапчука Ф.П. на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 22 серпня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 22 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 07 лютого 2024 року о 22 годині 35 хвилин керував автомобілем Ford - Escort, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Незалежності, в м. Кагарлик Обухівського району Київської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, під відеозапис.
Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Клапчук Ф.П. просить скасувати постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 22.08.2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ним постанова є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Посилаючись на положення ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції, якими регулюється процедура огляду на стан сп`яніння, захисник звертає увагу на те, що в матеріалах справи не має доказів, які б підтверджували дотримання працівниками поліції цієї процедури, а тому складений ними протокол про адміністративне правопорушення, не може бути доказом у справі.
Як вказує апелянт та вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 начебто відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, проте вимога поліцейського не мала нічого спільного з проходженням в установленому порядку медичного огляду, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, що свідчить про те, що поліцейський в установленому законом порядку не направляв водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Окрім того, захисник зазначає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.
На думку захисника, оскільки Інструкцією не передбачено право поліцейського складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, - то відповідно і правопорушення не має. Оскільки на думку апелянта, лише у разі відмови водія від проходження огляду у медичному закладі можливе притягнення водія до адміністративної відповідальності за таку відмову.
Вважаючи помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник також звертає увагу на те, що суд не дослідив та не взяв до уваги фактичні обставини справи, які детально наведені у скарзі, в тому числі ряд грубих порушень чинного законодавства, допущених поліцейськими, як при проведенні огляду на стан сп`яніння, так і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений у постанові судді Кагарлицького районного суду Київської області від 22 серпня 2024 року про винність  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №484643 від 07.02.2024 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом вилучення посвідчення водія від 07.02.2024 року.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника Клапчука Ф.П. про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яке він, в силу вимог п. 2.5. ПДР України, зобов`язаний був пройти на вимогу поліцейського, є безпідставними.
Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).
Як убачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. 
Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, проте водій відмовився виконати таку вимогу поліцейського.
Посилання захисника на те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 не відмовлявся є безпідставними, оскільки з відеозапису убачається, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 спочатку пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, незалежно від того, чи перебуває у стані сп`яніння чи під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій ОСОБА_1 , у якого поліцейські виявили ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився виконувати вимоги п. 2.5 ПДР України, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння наступає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій у такому стані, керуючи транспортним засобом.
Отже, винність  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена належними і допустимими доказами, тому доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення вимог ст. 266 КУпАП є безпідставними, оскільки огляд водія  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія від проведення такого огляду, відтак немає підстав вважати огляд недійсним, як про це вказує апелянт.
У даному випадку водій ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, і таке порушення містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції особи, яка керує транспортним засобом, наступає незалежно від того, чи перебувала ця особа у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, а чи лише мала ознаки сп`яніння. 
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить усі необхідні дані та інформацію, передбачену цією статтею, а тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу також є безпідставними.
Також безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у поліцейського права складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, оскільки лише у разі відмови водія від проходження огляду у медичному закладі можливе притягнення водія до адміністративної відповідальності за таку відмову.
Так, порядок проведення медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлено ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП, згідно з якими такий огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я у разі, коли водій не погодився на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.
Згідно із встановленими судом обставинами поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку,як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер», так і в медичному закладі.
Оскільки  ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Драгер», а також від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я, то у поліцейських не було підстав доставляти водія до медичного закладу.
Водночас, відмова водія від виконання вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, тому поліцейський,  встановивши таке порушення на місці зупинки транспортного засобу, мав право та зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За таких обставин суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Кагарлицького районного суду Київської області від 22 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, як про це прохав в апеляційній скарзі захисник.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 22 серпня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Клапчука Ф.П. - без задоволення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                             В.В. Ковальська

[1]Справа № 368/204/24
Провадження № 33/824/204/2025
Головуючий у першій інстанції Кириченко В.І.
Доповідач Ковальська В.В.