Справа № 452/2031/24                                Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С. 
Провадження № 22-ц/811/2907/24                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       26 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого – судді Ніткевича А.В.
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Дячука Володимира Володимировича на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2024 року в складі судді Казана І.С. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа Товарситво з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
встановив:

У червні 2024 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Вимоги обгрунтовані тим, що 21.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено Кредитний Договір №103277265 шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», в результаті чого товариство надало особі фінансовий кредит в сумі 10 000 грн із зобов`язанням повернути його разом із відсотками за користування. 
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором, протеи ОСОБА_1 не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитом.
29 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 11Т, відповідно до умов якого позивачу відступлено право вимоги за кредитним договором № 103277265. 
Заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 31 850, 00 грн., яка складається з 10 000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 20850,00 гривень – заборгованість за відсотками та 1 000 гривень – заборгованість за комісійними винагородами.
Відтак, у відповідності до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України та умов договору, позивач просив позов задовольнити повністю.
Оскаржуваним рішенням Самбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року позов ТзОВ «Діджи Фінанс» задоволено. 
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» суму коштів 31850 грн (тридцять одну тисячу вісімсот п`ятдесят гривень) за Кредитним Договором №103277265 від 21.07.2021 року, 2422,4 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40коп) сплаченого судового збору, 6000 грн (шість тисяч гривень) - витрат на правову допомогу, - всього: 40272,40 гривень (сорок тисяч двісті сімдесят дві гривні 40 коп).
Рішення оскаржив ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Дячук В.В. Вважає рішення незаконним та необгрунтованим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.
В обгрунтування вимог покликається на те, що відповідач не укладав жодного договору з ТОВ «Мілоан», як шляхом безпосереднього проставлення власних підписів на бланку такого договору, так і за допомогою засобів електронної комерції, особисто не направляв ТОВ «Мілоан» оферту на укладення кредитного договору на визначених умовах, а також не надавав акцепту на оферту ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору. ОСОБА_1 не давав особистого розпорядження або доручення щодо переказу на його карту 10000,00 грн. 21.07.2021 на умовах кредиту, при цьому карта, вказана позивачем, на яку ніби то було перераховано кошти, йому ніколи не належала, особисто цими коштами він не розпоряджався, у володінні зазначені кошти не перебували, а тому не дотриманий змістовний елемент для визнання кредитного договору укладеним. 
Таким чином, саме позвач в силу наведених норм, повинен був надати докази, що з ОСОБА_1 укладено Кредтний договір №103277265 від 21.07.2021, зокрема надати копії документів, на підставі яких здійснювались ідентифікація його особи, зокрема скановану копію паспорта і т.д. 
Заперечуючи факт укладення Кредитного договору №103277265 від 21.07.2021 позивач вказує на те, що у нього ніколи не було паспорта з вказаним номером НОМЕР_1 , його паспорт має номер НОМЕР_2 , що підстверджується наданою копією. 
Офіційною адресою місця проживання відповідача є АДРЕСА_1 , що підтверджується данми Витягу про місце прожвання від 22.07.2024. 
В анкеті заяві зазначено ІР адресу НОМЕР_3 , місцем знаходження якоє є м. Яготин Київської області, а не Львівська область Самбірський район с. Малі Баранівці..
При цьому просить врахувати, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи з дитинства, який практично не покидає помешкання, а тому малоймовірно, шо він знаходився в м. Яготин Київської області. 
Окрім того, у графі «Позичальник» зазначено дані ОСОБА_1 , проте номер телефону та електронна дреса зазначені не його. 
Зауважує, що роздруківка платіжного доручення №30150390 від 21.07.2021 на суму 10000 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме п. 1.4, 2.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. №22, зареєстрованої в МЮУ 29.03.2004 за № 377/8967. Зокрема не зазначено «Код Банку», IBAN, МФО банку, відсутня відмітка про проведення даного платежу, а є лише печатка позвача. 
Наведене свідчить, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував перерахування коштів відповідачеві та отримання ним коштів. 
Незважаючи на очевидність вказаних фактів, суд першої інстанції взагалі не оцінив вказані докази з точки зору їх допустимості, достатності та достовірності. Таким чином, суд порушив вмоги щодо дотримання стандарту «вірогідності доказів» та обгрунтованості судового рішення. 
Звертає увагу також на те, що згідно із Договором №103277265 від 21.07.2021 (п.1.3) договір між сторонами було укладено строком на 30 днів з 21.07.2021, термін повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредтом - 20.08.2021. 
Проте, як вбачається із розрахунку заборгованості за процентами, такі нараховані поза строком дії договору споживчого кредиту, в той же час, встановлено, що розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору позики становить 5 250 грн, а не 20 850 грн., як зазначено судом, та 1000 грн. – нарахування комісії за оформлення кредиту. 
Просить скасувати рішення Самбірського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 
02 жовтня 2024 року від ТОВ «Діджи Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів наведених відповідачем, вказує на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
26 грудня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 подав додаткові пояснення у справі, звертає увагу, що позивачем не надано виписку з рахунку позичальника, суд першої інстанції не перевірив наявність підстав для стягнення заборгованості з позичальника відтак безпідставно задовольнив позовні вимоги позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договром, при цьому ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору та не виконує свої обов`язки за ним. 
Враховуючи підтверджену розрахунком суму боргу 31850 грн станом на 19.10.2021, суд дійшов до переконання, що в даному випадку мають місце порушення саме відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.
У зв`язку із задоволенням позову, суд першої інстанції стягнув із відповідача сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. 
Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції колегія суддів враховує таке.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 20 липня 2021 року ОСОБА_1 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту №103277265 на сайті: tengo.ua. Після введення одноразового ідентифікатора, який направлено електронним повідомленням (SMS), відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №103277265 від 21.07.2021 (а.с.102-103).
В Анкеті-заяві на кредит №103277265 від 21.07.2021, створеній 20.07.2021, зазначено суму кредиту 10 000,00 грн у валюті: українська гривня; строк кредиту: 30 днів з 21.07.2021, дата повернення кредиту 30.08.2021; суму повернення кредиту – 16 250,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту – 1 000,00 грн, проценти за користування кредитом 5250,00 грн. Окрім цього, в Анкеті-заяві зазначені персональні ідентифікуючі дані, зокрема: ПІП позичальника – ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать – чоловік, вік – 20 років, номер мобільного телефону - НОМЕР_5 , електронна пошта – ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані паспорта громадянина України - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання АДРЕСА_1 , освіта – незакінчена вища та місце роботи – домашнє господарство. Також, наявна інформація проходження зазначених умов кредитування з моменту заповнення заявки до підписання договору. 
За змістом договору про споживчий кредит №103277265 від 21.07.2021 (а.с.26-34), сторонами у якому є ТОВ «МІЛОАН» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник): кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.1.1. Договору); сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн. у валюті: Українські гривні (п.1.2. Договору); кредит надається строком на 30 днів з 21.07.2021 (строк кредитування) (п.1.3. Договору); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 20.08.2021 (п.1.4. Договору); загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6250,00 грн. в грошовому виразі та 36,661.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 16250.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п.1.5. Договору).
Комісія за надання кредиту: 1 000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 Договору); проценти за користування кредитом: 5250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Договору); позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору(п. 2.2.1 Договору); проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (п.2.2.3 Договору).
Продовження вказаного у п. 1.3. Договору строку кредитування може відбутися на пільгових або стандартних (базових) умовах (п.2.3.1. Договору); пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах (п.2.3.1.2 Договору).
Згідно із п.2.3.1 договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.
Відповідно до п.2.4.1 договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 , п.3.2.5 Договору (п.2.4.2 договору).
У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов цього Договору, Кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або звернути стягнення на майно, що належить Позичальнику на праві власності (п.3.2.5 договору).
Згідно із п.4.2 договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.
Відповідно до п.5.1 договору позичальник підтверджує зокрема, що: до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього Договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана йому Товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Товариство в електронній формі повідомило позичальника, шляхом надання доступу до проекту цього Договору (індивідуальної частини), Правил та іншої інформації розміщеної на сайті Товариства, зокрема в розділах «Документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Згідно із п.6.1 договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, або у SMS повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству (п.6.2 договору).
Відповідно до п.6.3 договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує зокрема, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору;
Згідно із п.7.1 договору, цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті.
Згідно із Додатком №1 (графік платежів) до договору про споживчий кредит №103277265 від 21.07.2021 та Додатку №2 (паспорту споживчого кредиту) до договору про споживчий кредит №103277265 від 21.07.2021 (а.с.35-37), ОСОБА_1 був ознайомлена з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальна вартість кредиту.
ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №103277265 від 21.07.2021 виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 10 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням 30150390 від 21.07.2021 (а.с.40).
В свою чергу, 29 жовтня 2021 між ТзОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТзОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу № 11Т (а.с.76-81), відповідно до умов цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору).
Разом із правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором (п.1.2 Договору факторингу).
Відповідно до Витягу з Додатку №1 до договору факторингу № 11Т від 29.10.2021 року, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , кредитний договір №103277265 від 21.07.2021, сума боргу становить 31850,00 грн., з яких сума заборгованості за тілом 10 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 20850,00 грн, сума заборгованості за комісією – 1000 грн. (а.с.15).
Звертаючись до суду ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» як на підставу позовних вимог, покликається на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті https://miloan.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Із наданого позивачем порядку укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення Кредитного договору №103277265 від 21.07.2021.
Отже, заповненням Анкети-заяви на кредит №103277265 від 20.07.2021 та підписанням Договору про споживчий кредит №103277265 від 21.07.2021, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. 
Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню Анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача про укладеність кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан».
Матеріали справи не містять будь яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТзОВ «Мілоан», приналежність засобів зв`язку, як то номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались як ТзОВ «Мілоан», так і відповідачем ОСОБА_1 при укладенні договору, іншій особі ніж відповідач, а також як укладення самого договору, так і отримання відповідачем коштів за таким на вказаний ним картоковий рахунок (приналежність такого не відповідачу, а іншій особі, відповідачем також не доведено). 
Покликання апелянта на те, що паспорт з № НОМЕР_1 йому не належить не підтверджується належними та допустимими доказами. 
При цьому, долучений до відзиву на позовну заяву паспорт ОСОБА_1 № НОМЕР_2 виданий 25 червня 2022 року, тобто після подання 20.07.2021 анкети-заяви на кредит №103277265. 
Доводи апелянта на те, що ІР адреса НОМЕР_3 знаходиться в м. Яготин Київської області та він не зміг з неї створити заяву, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, не підтверджено жодними доказами. 
Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він не укладав кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом (F36352), використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету.
У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору.
У договорі зазначені персональні дані відповідача, які в переважній більшості збігаються із зазначеними даними у відзиві на позовну заяву, в апеляційній скарзі, а саме ПІП, РНОКПП, місце проживання, відмінність становить лише зазначення номеру телефону, що не є визначальним. Даних на спростування належності відповідачу карти, на яку перераховувались кошти, матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.
Враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, і він має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредиторів на виконання укладених договорів.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач уклав договір в електронній формі та отримав кредит за цим договором в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув.
Встановивши, що між сторонами виникли договірні відносини згідно кредитного договору від №103277265 від 21.07.2021, колегія суддів констатує, що у відповідача виникли певні зобов`язання щодо користування і повернення кредитних коштів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Колегія суддів звертає увагу на те, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із наданим стороною позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором №103277265 від 21.07.2021, сума заборгованості становить 31850 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 20850, 00 грн. заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами.
В той же час, колегія суддів не може погодитись із розміром заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 20850,00 грн.
Як вбачається із Кредитного договору №103277265 від 21.07.2021, сторони погодили, що кредитні кошти надаються ОСОБА_1 в сумі 10 000,00 грн. зі строком кредитування - 30 днів з одноразовою сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1000,00 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 5250,00 грн. Орієнтовна вартість кредиту складає 16250,00 грн. (п.1 п.п.1.2-1.6). 
Із вказаного слід дійти висновку, що строк дії договору сплив 20.08.2021, про що зазначено у п. 1.4 Договору.
Доказів, які б свідчили про те, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, у зв`язку з чим договір пролонгувався на пільгових чи стандартних умовах згідно із п.2.3 договору, позивач суду не надав, і такі дії не вбачаються із відомості про щоденні нарахування та погашення. 
Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача у справі підлягає кредитна заборгованість у розмірі 16250,00 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 10 000,00 грн., комісії в сумі 1000,00 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 5250,00 грн. за період з 21.07.2021 по 20.08.2021.
За наведених підстав, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором про споживчий кредит №103277265 від 21.07.2021 у розмірі 16250 гривень. 
Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в частині стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з такого.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
До відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 додав посвідчення серії НОМЕР_6 та Довідку до Акту МСЕК, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства довічно (а.с. 129-130).
У пункті 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю II групи.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи фінанс» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2422,40 грн.
З огляду на наведені вище норми права, рішення суду першої інстанції у цій справі в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору необхідно скасувати, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору. 
Як зазначалося вище, позивачем у даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., однак враховуючи висновки апеляційного суду про часткове задовлення апеляційної скарги, з огляду на положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, ТОВ «Діджи фінанс» необхідно компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1235 грн. 92 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.
В свою чергу, частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Згідно з вимогами статей 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За змістом ст. 137 ЦПК України при доведеності факту надання правничої допомоги та вартості цих послуг, відсутність доказів про їх фактичну сплату для їх розподілу за результатами розгляду справи відповідно до частини восьмої статті 141 цього ж Кодексу не мають правового значення.
На підтвердження розміру понесених витрат позивачем додано Договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 квітня 2024 року, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. від 10.05.2024, Додаткову угоду №003675904437 від 10.05.2024, Акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 10 травня 2024 року на суму 6000 грн, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10. 
Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, додаткової угоди до нього, колегія суддів з урахуввання часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс», застосовуючи принцип розумності та справедливості, доходить всновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дячука Володимира Володимировича задовольнити частково.
Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2024 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 103277265 від 21 лпня 2021 року у розмірі 16250 (шістнадцять тсяч двісті п`ятдесят) гривень.00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. 
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1235 (одна тисяча двісті тридцять п`ять) грн. 92 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2024 року.

Головуючий                                          А.В. Ніткевич

Судді:                                                          С.М.Бойко

С.М. Копняк