КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №33/824/1230/2025
справа №754/17036/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року                                                                                               м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,-
 
встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №170150 від 10 листопада 2024 року, ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 02:05 годині у м. Києві, вулиця Закревського, 6а, керував транспортним засобом Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що не керував транспортним засобом.
Зазначає, що як під час спілкування із працівниками поліції, так і у суді першої інстанції пояснював, що транспортний засіб перебував на тому місці ще з вечора. Скаржник посварився із дружиною, внаслідок чого прийшов до транспортного засобу задля того, щоб заночувати у ньому.
Мотивуючи наведеним, просить суд постанову Деснянського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Кузьмін Є.О. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - Кузьміна Є.О., дослідивши відеофайл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог пункту 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №170150 від 10 листопада 2024 року ОСОБА_1 10 листопада 2024 року о 02:05 годині у м. Києві, вулиця Закревського, 6а, керував транспортним засобом Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України (а.с. 1).
Згідно розписки від 10 листопада 2024 року, підписаної ОСОБА_1 , убачається, що останній зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин (а.с. 6).
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відеофайл тривалістю 52 хвилини, на якому зафіксовано спілкування працівників поліції та ОСОБА_1 , процедуру складання адміністративних матеріалів та ознайомлення ОСОБА_1 із складеними матеріалами.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд зазначає про таке.
Із переглянутого відеофайлу убачається, що під час спілкування ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв, а також зазначав, що дійсно має намір ночувати у транспортному засобі.
Разом з цим, на відрізку часу 02:25 хвилин ОСОБА_1 вказав, що переїхав транспортним засобом. Працівники поліції вказали на те, що ОСОБА_1 рухався  транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби.
Окрім цього, на відрізку часу 06:06 ОСОБА_1 знову зазначив про те, що лише переїхав транспортним засобом, вказавши напрямок руху рукою.
За установлених у справі обставин, апеляційний суд уважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, та такими, що суперечать матеріалам справи.
Щодо посилання  скаржника на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а відносно того, які дії водія уважаються фактом керування транспортним засобом, апеляційний суд зазначає про таке.
У зазначеній постанові Верховний Суд вказав: "… що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування".
Ураховуючи те, що ОСОБА_1 згідно його пояснень транспортним засобом "переїхав", такі дії цілком обґрунтовано уважати керуванням транспортного засобу, оскільки такі мали наслідком переміщення транспортного засобу у просторі.
Ураховуючи те, що апеляційна скарга не містить інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, а наведені скаржником відхиляються апеляційним судом із наведених вище мотивів, отже підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                     Н.В. Поліщук