КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/1516/2023                                                                                  Постанова винесена суддею Сеньком М.Ф.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
 
03 квітня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних  справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута              до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пінчуки Васильківського району Київської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох доньок: ІНФОРМАЦІЯ_3., та ІНФОРМАЦІЯ_4., працюючого маляром-штукатуром в ТОВ «Контр-Про», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, 
 
на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня             2023 року,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня             2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,                     з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі             536 грн. 80 коп.  
 
Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 09 вересня 2022 року о 10 год. 40 хв.               по вул. Верховинна, 18 в м. Києві ОСОБА_1  керував автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння,                  а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідість шкірного покриву обличчя, тремтіння кінцівок пальців рук. Огляд на встановлення стану сп`яніння проводився у лікаря-нарколога, відповідно до висновку якого, ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори - амфетамін). 
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною через її винесення з порушенням процесуальних і матеріальних норм КУпАП та його прав, гарантованих законом, просить її скасувати та закрити провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в адміністративному матеріалі наявні порушення, яким судом першої інстанції не було дано належної оцінки.
Зокрема, зазначає, що в силу положень ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, проте цього зроблено не було.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Однак матеріали справи не місять направлення на огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.
Тому суд першої інстанції розглянув справу без сукупності усіх доказів, порушуючи при цьому вимоги ст.ст. 245, 278 КУпАП, а саме вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного, з`ясування обставин справи та дослідження усіх наявних доказів.
За таких обставин, вважає, що судом першої інстанції під розгляду його справи не враховано порушень, допущених під час складання адміністративного матеріалу та всупереч тому факту, що його вина не підтверджена належними та допустимими доказами, прийняте протиправне рішення.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення                  ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга                        не підлягає задоволенню, з таких підстав.
      
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами,                   а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
 
Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої                 інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно               ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі                      та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.
 
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані                              у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою та й самим ОСОБА_1 без будь-яких зауважень; висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.09.2022 року, складеного на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 004871, складеному об 11 год. 05 хв. 09.09.2022 року, згідно якого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  перебуває у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори-амфетамін) та відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі та узгоджуються між собою. 
 
Що стосується доводів ОСОБА_1 про недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння, тобто без пропозиції проведення первинного огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів, то вони є безпідставними, оскільки, відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом  Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
         Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння можливо лише у медичному закладі, і та обставина, що працівники поліції не пропонували  ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, не свідчить про недотримання ними в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.
 
Щодо посилання  ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не місять направлення на огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, то долучення до справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого затверджена у Додатку 1 до Інструкції, не є обов`язковим. При цьому відсутність у матеріалах справи вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівників поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1                         п. 2.9 (а) ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.
 
Твердження ОСОБА_1 про те, що, коли до нього підійшли працівники поліції та запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння, то він не керував транспортним засобом та не знаходився за кермом, а приїхавши зі своїм товаришем, який був за кермом, десь об 11 год. до медичного центру, щоб забрати результати своїх аналізів за раніше складений щодо нього протокол за ст. 130 КУпАП, вийшов на вулицю і стояв там, та погодився пройти огляд лише тому, що вважав, що це все стосується першої справи за 31.08.2022, є безпідставними, оскільки, як вбачається з відеозапису нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який було переглянутого під час апеляційного розгляду, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та оформленні стосовно нього адміністративних матеріалів останній жодного разу не висловив заперечення                з приводу того, що він не керував транспортним засобом, а після складання та отримання копії протоколу, на вимогу працівників поліції не сідати за кермо, повідомив, що приїде його знайомий.
А тому такі твердження ОСОБА_1 розцінюються як спосіб захисту та намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинене.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, є безпідставними, оскільки його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а сам протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому в межах даного акту і проводиться судовий розгляд, а обставини, викладені в ньому, в даному випадку підтверджуються вищенаведеними доказами.
         
         Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.
 
Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.
При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23  КУпАП.  
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому  підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга                    ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
  На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
п о с т а н о в и л а:
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення,                             а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня             2023 року, якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,                     з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
                           Суддя
          Київського апеляційного суду                                           Горб І.М.