ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р.                                        Справа №914/466/23(523/9434/23)
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                    Желік М.Б. 
судді                                                                         Орищин Г.В.
                                                                                             Галушко Н.А.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення сторін 

апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича №01-32/28-12 від 09.12.2024 (вх. №01-05/3574/24 від 10.12.2024)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.11.2024 (суддя Цікало А.І.) про повернення скарги розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 24.06.2024 
у справі №914/466/23(523/9434/23)
про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" на користь ОСОБА_1 46102 грн. 43 коп. в якості розрахунку при звільнені та 347329 грн. 86 коп. в якості затримки розрахунку при звільнені,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.11.2024 у справі №914/466/23 (523/9434/23) скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 24.06.2024 у справі №914/466/23(523/9434/23) повернуто скаржнику без розгляду з доданими до неї документами.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, арбітражний керуючий Сокол О.Ю. звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.11.2024 про повернення без розгляду заяви арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 24.06.2024 у справі №914/466/23(523/9434/23) та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії прийняття до розгляду скарги розпорядника майна ТзОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл" арбітражного керуючого Сокола О.Ю. на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні НОМЕР_2 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 24.06.2024 у справі №914/466/23(523/9434/23).
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.12.2024 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 13.01.2025.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, з огляду на таке:

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст оскарженої ухвали суду першої інстанції.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/466/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.11.2023 справу №523/9434/23 (провадження №2/523/3818/23) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» про припинення трудових відносин, стягнення розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, передано до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи №914/466/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.05.2024 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» задоволено частково, припинено трудові відносини між ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та слюсарем з ремонту технологічних установок ОСОБА_1 з 15 квітня 2021 року на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню цієї роботи та неможливістю переведення працівника на іншу роботу; стягнуто з ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на користь ОСОБА_1 46102,43 грн. в якості розрахунку при звільнені та 347329,86 грн. в якості затримки розрахунку при звільнені; в задоволені позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» в частині стягнення 40000,00 грн. в якості моральної шкоди відмовлено; стягнуто з ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» в дохід бюджету 8585,39 грн. судового збору.
24.06.2024 Господарський суд Львівської області видав наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 21.05.2024 у справі №914/466/23 (523/9434/23).
22.11.2024 на адресу Господарського суду Львівської області надійшло повідомлення Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу №914/466/23 (523/9434/23) від 24.06.2024 у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі, до якого додано копію відповідної постанови ВП НОМЕР_2 від 14.11.2024.
26.11.2024 розпорядник майна ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» арбітражний керуючий Сокол О.Ю. звернувся до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії приватного виконавця, у якій просив: визнати неправомірними дії Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. по примусовому стягненню грошових коштів у розмірі 223 664,43 грн. (середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.04.2021 до 14.02.2023, що є конкурсним) та в розмірі 22 366,45 грн. (основна винагорода приватного виконавця) в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 з рахунку ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. повернути стягнуті грошові кошти на рахунок ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. не пізніше, ніж у 10-денний строк з дня отримання ухвали про задоволення скарги повідомити суду про її виконання.
28.11.2024 Господарський суд Львівської області ухвалив повернути скаргу розпорядника майна на дії приватного виконавця без розгляду.
Постановляючи оскаржену ухвалу, місцевий господарський суд, керувався тим, що:
- розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» арбітражний керуючий Сокол Олексій Юрійович не є стороною виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 24.06.2024 у справі №914/466/23(523/9434/23), а отже, не вправі звертатись до суду із скаргою на дії приватного виконавця;
- арбітражний керуючий Сокол Олексій Юрійович, як виконуючий обов`язки керівника ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», вправі здійснювати самопредставництво ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», однак, у цьому випадку скарга на дії приватного виконавця подана не стороною (боржником) виконавчого провадження - Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл», а саме розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» арбітражним керуючим Соколом Олексієм Юрійовичем, про що, зокрема, свідчить п.1 прохальної частини такої скарги;
- розпорядник майна ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» арбітражний керуючий Сокол О.Ю. пропустив десятиденний строк, встановлений  статтею 341 ГПК України, на подання скарги, оскільки заявник звертався до Міністерства юстиції із скаргою від 26.09.2024 на дії приватного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, тобто з вересня 2024 року знав про порушення прав, та звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця 26.11.2024.

Узагальнені доводи апелянта (розпорядника майна боржника).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином обставини, щодо яких подана скарга на дії приватного виконавця КОЛЕЧКО Д.М., не врахував викладені у скарзі фактичні обставини та не зважив на додані до скарги документи, внаслідок чого постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, на підтвердження чого апелянт вказує такі доводи:
- у постанові Верховного Суду від 21.08.2024 у справі №903/1251/23(903/945/23), де предметом касаційного оскарження була ухвала суду першої інстанції, залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції про повернення заяви розпорядника майна боржника про скасування судового наказу, досліджувалось питання щодо повноважень арбітражного керуючого і викладено правові висновки, відповідно до яких: аналіз статті 44 КУзПБ дає підстави для висновку, що розпоряднику майна надано більше повноважень ніж керівнику або органу управління боржника; діяльність розпорядника майна спрямована на виконання законодавчо закріпленого обов`язку вживати заходи для захисту майна боржника; законодавчо відсутня заборона подавати розпорядником майна заяви про скасування наказу щодо стягнення з боржника заборгованості, виданого у порядку наказного провадження; перелік заяв і звернень, визначених у ч.9 ст.44 КУзПБ не є вичерпним, і не обмежує повноважень розпорядника майна на подання заяви про скасування наказу про стягнення заборгованості з боржника, виданого в порядку наказного провадження;
- у постанові Верховного Суду від 05.07.2021 у справі №911/378/17 міститься висновок, що арбітражний керуючий із метою контролю за стягненням грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, може подати скаргу до суду на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у разі виявлення певних порушень при здійсненні відповідних стягнень;
- у розпорядника майна боржника наявні повноваження на звернення до суду, зокрема, зі скаргою на дії та бездіяльність приватного чи державного виконавця, вчинені у межах виконавчого провадження про стягнення коштів з боржника, оскільки подання такої скарги прямо зумовлено обов`язками розпорядника майна у межах справи про банкрутство;
- постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 у справі №914/466/23 виконання обов`язків керівника ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» покладено на розпорядника майна - арбітражного керуючого Сокола О.Ю., тобто останній, окрім своїх безпосередніх обов`язків як розпорядника майна боржника, додатково виконує обов`язки і реалізує відповідні права керівника боржника;
- виконуючи обов`язки щодо захисту майна боржника, виявивши на підставі документально підтверджених доказів факт порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів, розпорядник майна - арбітражний керуючий Сокол О.Ю. обґрунтовано звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії приватного виконавця Колечко Д.М., оскільки останній здійснив протиправні дії щодо стягнення коштів і погашення вимог, які є конкурсними вимогами у справі;
- у вересні 2024 року розпоряднику майна боржника на підставі виписки АБ «ПІВДЕННИЙ» по рахунку НОМЕР_1 було відомо виключно про можливий факт порушення режиму використання коштів зі спеціальним режимом використання у розмірі 20 922,98 грн., з цього приводу розпорядник майна боржника вважав найбільш ефективним і прийнятним способом усунення порушення - це звернення зі скаргою до Міністерства юстиції України;
- до цієї апеляційної скарги долучається копія відповідної скарги розпорядника майна боржника до Міністерства юстиції України від 26.09.2024 (вих.№01-32/39-09), яка не долучалась до скарги на дії приватного виконавця Колечка Д.М., оскільки не було підстав вважати, що суд може поставити під сумнів факт необізнаності розпорядника майна боржника про протиправні дії приватного виконавця до отримання відповідної документальної інформації у листопаді 2024 року;
- у вересні 2024 року розпоряднику майна боржника не було відомо про порушення приватним виконавцем Колечком Д.М. у виконавчому провадженні НОМЕР_2 вимог щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, а саме про стягнення коштів у розмірі 223 664,43 грн на погашення вимог, які виникли до 15.02.2023, тобто, скарга розпорядника майна боржника до Міністерства юстиції України і скарга на дії приватного виконавця Колечка Д.М., подана до суду першої інстанції, стосуються абсолютно різних порушень і різних фактів стягнення коштів, а тому не можуть ототожнюватися, також ці скарги засновані на абсолютно різних доказах, з яких розпорядник майна дізнавався про відповідні обставини;
- розпорядник майна боржника дійсно не є стороною виконавчого провадження НОМЕР_2, а тому приватний виконавець Колечко Д.М. не був зобов`язаний надсилати на його адресу документи виконавчого провадження, відтак розпорядник майна боржника і не міг знати про стан виконавчого провадження НОМЕР_2 і про вчинені виконавцем дії, окрім як отримати таку інформацію на власний запит;
- суд звернув увагу те, що розпорядник майна не є стороною виконавчого провадження, однак замість того, щоб оцінювати цей факт з точки зору того, що розпорядник майна не міг знати про порушення в межах виконавчого провадження мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, зробив неправильний висновок про те, що розпорядник майна взагалі не може подавати таку скаргу на дії приватного виконавця;
- скарга розпорядника майна боржника на дії приватного виконавця Колечка Д.М. була подана у межах десятиденного строку з дня, коли стало відомо про факт порушення мораторію;
- отримання інформації про сам факт відкриття виконавчого провадження не може свідчити про обізнаність відносно протиправних дій, вчинених виконавцем у такому виконавчому провадженні, які можуть бути оскаржені;
- до моменту отримання від приватного виконавця Колечка Д.М. листа від 18.11.2024 №11405 з копією постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 16.07.2024, яка містить ідентифікатор доступу до матеріалів виконавчого провадження, розпорядник майна/керівник боржника не мав об`єктивної можливості встановити факт порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а виявивши такий факт на підставі належних доказів, у строк протягом десяти днів розпорядник майна звернувся до суду першої інстанції з відповідною скаргою;
- розпорядник майна виконує свої обов`язки у справі про банкрутство боржника, за умов тотальної протидії і перешкоджання з боку попереднього керівництва боржника і пов`язаних з ними осіб, що ускладнює можливість швидкого встановлення порушень та реагування на такі порушення;
- у суду першої інстанції були відсутні будь-які докази на користь того, що розпорядник майна боржника об`єктивно знав чи міг знати про факт порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому не було і підстав робити висновок про пропуск строку на звернення зі скаргою до суду;
- висновки суду про пропуск строку оскарження та про відсутність у розпорядника майна самостійного права оскаржити дії приватного виконавця є взаємовиключними, з чого слідує, що суд першої інстанції передчасно зазначив про пропуск строку на звернення зі скаргою, зробивши перед цим інший висновок, про неможливість взагалі подання такої скарги розпорядником майна;
- у постанові Верховного Суду від 15.11.2024 у справі №910/13175/23 наголошено, що надмірний формалізм - це, здебільшого, негативне оціночне поняття, яке означає безумовну вимогу дотримуватися процедур, визначених законодавством, у ситуації, за якої негативні наслідки переважають принцип розумності (доцільності, раціональності); в цьому випадку негативними наслідками, які переважатимуть принцип розумності (раціональності, доцільності), від необґрунтованої відмови прийняти скаргу розпорядника майна можуть бути: порушення мети і завдання процедури розпорядженням майном, безпідставне зменшення активів боржника, порушення порядку і черговості задоволення вимог;
- у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження, проте суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального закону і не забезпечив розпоряднику майна можливість належним чином виконати свої професійні обов`язки у межах справи про банкрутство та повноваження керівника боржника щодо реагування на виявлений факт порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника.

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 було доставлено до електронного кабінету приватного виконавця Колечка Д.М. 17.12.2024, про що суд отримав повідомлення о 23:20.
Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, приватний виконавець з 18.12.2024 повідомлений про відкриття апеляційного провадження, проте у встановлений судом строк не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Стягувач - ОСОБА_1 , отримав ухвалу від 16.12.2024 поштою 30.12.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у встановлений судом строк не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції. 

Відповідно до ст.3391 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до п. а) ч.1 ст.341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.
Відповідно до ч.2 ст.341 ГПК України пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
Отже, передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений ч.1 ст. 341 ГПК України, або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин.
У скарзі розпорядник майна боржника просить визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо примусового стягнення грошових коштів у розмірі 223 664,43 грн. (середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.04.2021 до 14.02.2023, що є конкурсним) та в розмірі 22 366,45 грн. (основна винагорода приватного виконавця) в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 з рахунку боржника та зазначає, що дізнався про порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника 18.11.2024 з листа приватного виконавця №11405.
До скарги на дії приватного виконавця було додано копію листа приватного виконавця від 18.11.2024 №11405, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2024 НОМЕР_2 з ідентифікатором доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2024 ВП НОМЕР_2, копію листа Міністерства юстиції України від 11.11.2024 №155778/163126-33-24/20.4.1., докази направлення скарги іншим учасникам. 
З перелічених матеріалів скарги вбачається, що 16.07.2024 приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/466/23 (523/9434/23), виданого 24.06.2024, про стягнення з ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на користь ОСОБА_1 46 102,43 грн. в якості розрахунку при звільненні та 347 329,86 грн. в якості затримки розрахунку при звільненні.
Міністерство юстиції України листом №155778/163126-33-24/20.4.1. від 11.11.2024 повідомило арбітражного керуючого Олексія Сокола про результати розгляду його скарги від 26.09.2024, поданої в інтересах ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» щодо діяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. (Доказів дати отримання листа матеріали скарги на дії приватного виконавця не містять.)
У цьому листі, серед іншого, зазначено інформацію про те, що в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 на виконання вимог приватного виконавця 29.07.2024 та 02.08.2024 на користь стягувача перераховано 385 741,00 грн.
Тобто, дії приватного виконавця, які заявник просить визнати неправомірними, мали місце 29.07.2024 та 02.08.2024, а з відповідною скаргою на дії приватного виконавця розпорядник майна звернувся лише 26.11.2024, зазначивши суду, що дізнався про порушення прав боржника 18.11.2024 з листа приватного виконавця.
Апелянт стверджує, що зі змісту скарги від 26.09.2024, поданої до Міністерства юстиції України в інтересах ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» щодо діяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М., випливає, що розпорядник майна не був обізнаний про порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, а саме про примусове стягнення грошових коштів у розмірі 223 664,43 грн. (середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.04.2021 до 14.02.2023, що є конкурсним) та в розмірі 22 366,45 грн. (основна винагорода приватного виконавця) в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 з рахунку ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Проте, копії цієї скарги суду першої інстанції подано не було, а суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України, не надає оцінки такому доказу, адже неподання копії скарги апелянт обґрунтовує не об`єктивними причинами, що зумовили неможливість подання доказу разом зі скаргою, а міркуваннями про недоцільність подання цієї копії суду першої інстанції.
Відтак, за змістом листа Міністерства юстиції України №155778/163126-33-24/20.4.1. від 11.11.2024, суд першої інстанції дійшов логічного висновку про те, що арбітражний керуючий щонайменше з 26.09.2024 був обізнаний про існування виконавчого провадження та вчинення приватним виконавцем дій щодо стягнення боргу.
У листі №11405 від 18.11.2024 Приватний виконавець Колечко Д.М. у відповідь на запит розпорядника майна від 01.11.2024 про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування арештів з майна боржника, повідомив розпорядника майна про те, що заборгованість за виконавчим документом та основна винагорода приватного виконавця стягнуті в повному обсязі, надав ідентифікатор доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.
Таким чином, 01.11.2024 розпорядник майна звернувся до приватного виконавця з вимогою скасування арештів з майна боржника, а отже також був обізнаний з фактом накладення арешту у виконавчому провадженні з 01.11.2024.
При цьому, розпорядник майна у скарзі не порушував питання поновлення строку на подання скарги, а зазначив, що дізнався про порушення прав 18.11.2024 з відповіді приватного виконавця на його запит, тому на його думку, строк, передбачений у п. а) ч.1 ст.341 ГПК України, не пропущено.
Відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема, у постановах від 01.11.2023 у справі № 904/3734/20, від 15.02.2024 у справі № 909/524/19, від 19.03.2024 у справі № 909/992/19), що передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений частиною першою статті 341 ГПК України, або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин.
Щодо доводів апелянта про надмірний формалізм у висновках суду першої інстанції про пропуск строку на подання скарги та відсутність клопотання про його поновлення, колегія суддів зазначає, що у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г викладено правові висновки, відповідно до яких:
- за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 341 ГПК України, випливає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні;
- доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо;
- процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності;
- під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій  статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).
Слід зауважити, що відповідно до ч.2 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.
Враховуючи те, що розпорядник майна має обов`язок повідомляти приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні, про запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів, зважаючи, що принаймні з 26.09.2024 розпорядник майна був обізнаний про існування виконавчого провадження, слід дійти висновку про те, що з 26.09.2024 скаржник мав реальну можливість дізнатися про стверджуване порушення його прав, а отже строк на подання скарги сплив 06.10.2024.
Натомість, лише 01.11.2024 розпорядник майна звернувся до приватного виконавця з відповідним запитом про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування арештів з майна боржника, а звернувшись 26.11.2024 зі скаргою на дії приватного виконавця, не порушував питання поновлення пропущеного процесуального строку.
Відтак правильним є повернення скарги на дії приватного виконавця без розгляду на підставі ч.2 ст.118 ГПК України.
Окрім того, суд першої інстанції в оскарженій ухвалі дійшов висновку про те, що розпорядник майна боржника не є учасником виконавчого провадження та не вправі оскаржувати дії чи бездіяльність приватного виконавця у цьому виконавчому провадженні, водночас таким правом наділений сам боржник.
Колегія суддів вважає помилковим такий висновок місцевого господарського суду.
Зокрема, відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 05.07.2021 у справі №911/378/17 арбітражний керуючий із метою контролю за стягненням грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, може подати скаргу до суду на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у разі виявлення певних порушень при здійсненні відповідних стягнень. 
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі №921/574/20.
Разом з цим, помилковість висновку суду щодо права розпорядника  майна подати скаргу на дії приватного виконавця не мала наслідком постановлення незаконної ухвали, оскільки подана скарга підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі ч.2 ст.118 ГПК України.
Враховуючи межі перегляду оскаржуваної ухвали, встановлені обставини та доводи скаржника, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.11.2024 у справі №914/466/23(523/9434/23) слід залишити без змін.
В порядку положень ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 275, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича №01-32/28-12 від 09.12.2024 (вх. №01-05/3574/24 від 10.12.2024) - відмовити.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.11.2024 у справі №914/466/23(523/9434/23) - залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Желік М.Б. 

                              суддя                                                            Галушко Н.А.

                                        суддя                                                      Орищин Г.В.