Справа № 758/1893/24                                                                                                    Головуючий в суді І інстанції - Ікорська Є.С.
Провадження № 33/824/2271/2024                                                                                 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
29 листопада 2024 року                                                                                      м. Київ  
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
секретар:                                                                     Сіваєва Ю.В.,
за участю:                                                                                                            
особи, яка притягається до відповідальності         ОСОБА_1 ,
захисника                                                                   Александрова Д.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ,-
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, 22.01.2024 о 03:44 год. за адресою: вул. Копилівська, 38, м. Київ, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом KIA CEE`D, д.н.з. НОМЕР_1 ,з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.  
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування апеляційної скарги захисник вважає, що оскаржувана постанова суду щодо ОСОБА_1 є невмотивованою та необгрунтованою, докази вчинення особою правопорушення відсутні, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд не достатньо уважно дослідив матеріали справи, ігнорував клопотання захисника, спрощено підійшов до аналізу наявних доказів та матеріалів справи вцілому, не врахував порушення поліцейськими процедури огляду, не надав повної та належної оцінки доводам та доказам адвоката, висновки суду спростовуються матеріалами справи. 
Звертає увагу, що згідно відеозапису з бодікамер працівник поліції жодного разу не пропонував водію пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відповідно водій жодного разу не відмовлялась у встановленому порядку пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, поліцейський свідомо або внаслідок недбалості порушив процедуру огляду, передбачену статтею 266 КУпАП та інструкцію.
Крім того, в постанові суд першої інстанції не вказує в чому полягала вимога інспектора про проходження огляду від якого відмовилась водій. Сторона захисту звертає увагу апеляційного суду, що водій відмовлялась виключно від огляду на місці зупинки з використанням приладу Драгер.
Також, направлення на огляд у присутності водія не складалось, з направленням водія не знайомили, воно було складено поліцейськими після складання протоколу, з метою створити у суду штучне уявлення про ніби то дотримання поліцейськими процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, направлення водія до закладу охорони здоров`я спростовується відеозаписом.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника Александрова Д.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, 
пояснення ОСОБА_1 , яка також підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона 22.01.2024 о 03:44 год. за адресою: вул. Копилівська, 38, м. Київ, керувала транспортним засобом KIA CEE`D, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №722153 від 22.01.2024 (а.с. 2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), DVD-диском з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 6).
Ці докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків,  є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. 
З метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо обставин досліджуваних подій, повного та всебічного розгляду вказаного провадження, в суді апеляційної інстанції опитаний старший лейтенант поліції Мельник М.І., відповідальний за складення протоколу про адміністративне правопорушення ААД №722153 від 22.01.2024 щодо ОСОБА_1 , який підтвердив усі обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
В цілому, доводи апеляційної скарги захисника зводяться до порушення процедури огляду працівниками поліції. Однак, вказані доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Щодо доводів захисника, які стосуються безпосередньо відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, та які, на думку сторони захисту, підтверджують відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема про те, що працівник поліції жодного разу не пропонував водію пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також про те, що водій відмовилась від виключно від огляду на місці зупинки з використанням приладу «Драгер», апеляційний суд зазначає, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксована подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 6), зафіксовано о 03:50 год. розмова між працівниками поліції та водієм, яка знаходиться у автомобілі на водійському сидінні, мотор у автомобіля заведений. У інспектора виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, водій відмовилась. Працівником поліції було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП. Працівником поліції було роз`яснено водію наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Водій попросила нікого не викликати, зізналась, що трохи випила, повідомила, що її собаці погано, думала проїхати трохи і стати, але до того часу у неї пересохло все в роті. На повторну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, водій відмовилась. Остання просила працівників поліції не складати на неї адміністративний матеріал, намагалась домовитись, про що була попереджена, що за її дії існує кримінальна відповідальність. О 03:56 год працівник поліції знаходиться у службовому автомобілі та складає протокол про адміністративне правопорушення. Інший працівник поліції заповнював направлення на огляд.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що події, зафіксовані долученими до протоколу відеозаписами, відбувалися в дійсності.
Відтак, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами провадження.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст.ст. 33 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Оскільки постанова Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, суд апеляційної інстанції залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича - залишити без задоволення.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                       О. М. Рудніченко