ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/13439/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 року (головуючий суддя Сидоренко Д.В.) 
в адміністративній справі №160/13439/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області      про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 23.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:   
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2018, 2019, 2020 роки з урахуванням раніше виплачених сум.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 15.03.2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2018, 2019, 2020 роки.                     В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. ОСОБА_1 з 01.12.2006 року було спочатку призначено пенсію за вислугою років, а потім з 23.09.2021 року переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 15.03.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, у якій просив перерахувати пенсію, як особі, яку переведено з пенсії за вислугу років по Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2010-2020 роки, а не з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 рр. За результатами розгляду поданого звернення, Відповідач листом від 12.04.2024 року у зазначеному у заяві перерахунку відмовив, зазначивши, що пенсію позивачці розраховано згідно чинного законодавства та відсутні підстави для проведення перерахунку.          
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018, 2019 та 2020 роки, викладену в листі від 12.04.2024р. №22413-13944/К-01/8-0400/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 15.03.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019, 2020 роки.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що при призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV відповідачем неправомірно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 рр., що є підставою для зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної позивачці пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020.
Разом з тим, в даному випадку, права позивачки порушуються не діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті пенсії, а фактично відмовою Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області у проведенні перерахунку та виплаті пенсії викладеної у листі від 12.04.2024р. №22413-13944/К-01/8-0400/24, у зв`язку з чим суд вважає необхідним залишити вимоги про визнання дій протиправними без задоволення. На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, суд вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправною відмову Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області у проведенні перерахунку та виплаті пенсії викладену у листі від 12.04.2024р. №22413-13944/К-01/8-0400/24. Враховуючи обставини наявності протиправності відмови в проведенні перерахунку та виплаті пенсії, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання  Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 15.03.2024 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Вказує, що з 01.12.2006 позивачці було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1058. З 23.09.2021 за особистою заявою, позивачку переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058. Відповідно до п. 4-3 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058 - пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Страховий стаж, зарахований по 30.06.2021, складав 36 років 06 місяців 09 днів. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складав 0,36333. Пенсію обчислено за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.07.2000 по 30.06.2023. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становив 3,64638. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки складав 19787,45 грн (5426,60 грн х 3,64638). Загальний розмір пенсійної виплати станом на 23.09.2021 складав 7253,81 грн, у тому числі: 7189,37 грн – основний розмір пенсії ( 19787,45 грн х 0,36333); 64,44 грн – доплата за 6 років понаднормового стажу (1074,00 грн х 6%). На сьогодні загальний стаж роботи становить 38 років 06 місяців 09 днів, розмір пенсії складає 11235,23 грн. Оскільки Позивачці була призначена пенсія у 2006 році, при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовується показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення саме за призначенням пенсії.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до 2021, а з 23.09.2021 переведена на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
15.03.2024р. позивачка звернулась до органів Пенсійного Фонду України в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області з проханням здійснити перерахунок та виплатити їй пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019, 2020 роки, з урахуванням виплачених сум.
12.04.2024р. Відповідачем було надано відповідь на звернення позивачки від 15.03.2024р., якою відмовлено позивачці в застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки для обчислення пенсії за віком, оскільки пенсію позивачці було призначено за вислугу років.
Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо незастосування показника середньої заробітної плати по України за 2018-2020.          Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
1) пенсія за віком; 
2) пенсія по інвалідності; 
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Слід звернути увагу, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: 
Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. 
Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); 
К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи (ч.2 ст.40 ЗУ №1058-IV).
Водночас частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Буквальний зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону №1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону, то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
У постановах від 10.04.2019 (справа №211/1898/17) та 10.07.2018 (справа №520/6808/17) Верховний Суд зауважив, що частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. 
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Матеріалами справи підтверджується, що позивачка до 2021 року отримувала пенсію за вислугу років, що обрахована відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Однак, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивачка звернулася у 2021 році вперше.
Так, позивачка 15.03.2024 звернулася до відповідача із заявою та просила перерахувати пенсію у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, а саме із пенсії за вислугу років на пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Тобто фактично йдеться про призначення позивачці іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком, замість раніше призначеної пенсії за вислугу років.
Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постанові від 23.10.2018 (справа № 334/2653/17) та у постанові від 13.12.2018 (справа № 185/860/17)).
Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" за вислугу років, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.
При цьому суд критично оцінює аргументи відповідача про те, що Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був підставою для призначення позивачці пенсії за вислугу років.
Закон №1058-ІV застосовувався виключно із метою обчислення розміру призначеної позивачці пенсії, вид якої визначався Законом №1788-ХІІ.
Отже, при призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно з ч. 2 ст. 40 цього Закону.
Вказані висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17 (провадження №11-731апп18), постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 577/2457/17, від 18.08.2020 року у справі №263/6611/17, від 29.11.2022 року у справі №560/4589/21.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при призначенні позивачці пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV відповідачем неправомірно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 рр., що є підставою для зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної позивачці пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020.
Відповідно до частини 2  статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього  Кодексу, в межах позовних вимог. 
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Враховуючи наявність протиправності відмови в проведенні перерахунку та виплаті пенсії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання  відповідача здійснити з 15.03.2024 року перерахунок та виплату позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки.
          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 16.01.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова