ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/2124/24 Головуючий 1 інстанції: Олійник О.О.
Провадження №: 33/818/264/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , з участю його захисника – Міліруда Є.О., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року, - 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.02.2024 року об 11 год. 50 хв. в м. Харкові по вул. Шевченка, біля будинку 62, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці; неприродна блідість; підвищена жвавість мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-а, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 743197 від 23.02.2024 року; відеозаписом з бодікамери, який був долучений до матеріалів справи та досліджений судом, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; рапортом працівника поліції від 23.02.2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.02.2024 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 538 від 23.02.2024 року. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, яка містить прохання поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі відносно за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт пояснює, що 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 прибув до Територіального сервісного центру МВС (ТСЦ 6342) за адресою вул. Шевченка, 62 в м. Харкові для заміни посвідчення водія. Отримавши реєстраційний талон, став чекати своєї черги, однак перед ним почали заходити до реєстраторів особи чоловічої статі, які не були в черзі, але повідомили, що вони з іншої черги і можуть без талонів заходити. На кілька зауважень до чергового працівника ТСЦ та зауважень до невідомих осіб, один з них спровокував скандал, наслідком чого ОСОБА_1 після перепалки вирішив залишити дане місце та приїхати до ТСЦ іншим разом. Як тільки він сів до свого автомобіля ТОЙОТА Камрі д.н.з. НОМЕР_3 та почав рухатись, одразу був зупинений працівниками патрульної поліції, які його одразу наздогнали, бо стояли за 50 метрів від його автомобіля, очевидно чекали. Після зупинки патрульні поліцейські підійшли до водія та без жодних повідомлень причини зупинки звинуватили ОСОБА_1 в тому, що він непристойно себе поводив у приміщенні ТСЦ 6342. У відповідь ОСОБА_1 надав вичерпні пояснення своєї поведінки та висловлених зауважень, однак працівники патрульної поліції одразу без жодних обґрунтувань звинуватили його у наявності ознак наркотичного сп?яніння та одразу запропонували пройти огляд в обласному наркологічному диспансері. Після суперечок та словесної перепалки ОСОБА_1 погодився, оскільки не вживає наркотичні засоби, сів в авто патрульних для поїздки до диспансеру. По дорозі йому почало становитись зле, але він тримався. В диспансері не міг сходити в туалет та не зміг одразу здати біологічний матеріал, що викликало бурю звинувачень, образ та тиску з боку працівників патрульної поліції. Вони одразу вивели його та проводили до найближчої крамниці для придбання питної води, бо наполягали на необхідності негайно здати біологічний матеріал. Через вказаний психологічний тиск й небувалі звинувачення ОСОБА_1 стало погано та він викликав карету швидкої допомоги, по приїзду якої його забрали до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова». В лікувальному закладі виявлено синусову тахікардію, підвищений тиск та високу частоту серцевого ритму. Одразу після лікарні він повернувся до ОНД, але заклад вже був закритий та він не зміг здати біологічний матеріал - сечу. Наступного ранку ОСОБА_1 направився до КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи», де було проведено судово-медичне дослідження зразка сечі № 96-2024 від 24.02.24, згідно з яким спиртів (метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий), барбаміл, етемінал, морфін, кодеїн, кокаїн, опій, ефедрон та промедол - не виявлено.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що повний текст постанови суду першої інстанції надійшов йому із значним запізненням.

Позиції учасників апеляційного провадження 
В судове засідання суду апеляційної інстанції прибули особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисник.
В судовому засіданні правопорушник визнав порушення ним порядку, встановленого для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, однак пояснював це ситуацією, яка склалася, описаною в апеляційній скарзі, зазначив, що повністю сплатив призначений судом першої інстанції штраф, надав суду квитанції про сплату. Він та його захисник просили суд врахувати ці обставини та змінити рішення суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, а саме призначити адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом, з огляду на те, що ОСОБА_1 зараз має тимчасову непрацездатність і потребує автомобіль для пересування, тому що намагається продовжувати працювати, оскільки на його фінансовому утриманні перебувають син та мати, сам є батьком-одинаком.
У змінених доводах апеляційної скарги просять суд апеляційної інстанції ухвалити рішення, яким виключити з рішення суду першої інстанції позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.
Фактичні обставини у змінених доводах апеляційної скарги не оскаржуються, тому судом апеляційної інстанції не переглядаються.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення з огляду на наступне.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан наркотичного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.
Правопорушник визнав порушення ним порядку, встановленого для проходження водіями транспортних засобів огляду на стан наркотичного сп`яніння, за яке він притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідного огляду.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що таке порушення за характером не було злісним ухиленням від виконання вимог законодавства, а було спричинено певними обставинами, що мали місце. До уваги береться висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи №96-2024 КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 24.02.2024 року (а.с.32), що була проведена відповідно негайно наступного дня після події, зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно з яким в організмі ОСОБА_1 спиртів (метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий), барбаміл, етемінал, морфін, кодеїн, кокаїн, опій, ефедрон та промедол - не виявлено.
Також, судом апеляційної інстанції береться до уваги важке матеріальне становище, в якому опинився ОСОБА_1 , проблеми зі здоров`ям та потребу в праві керування транспортним засобом для пересування містом і праці.
Враховуючи усе вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні підстави для зміни оскаржуваного рішення щодо призначеного стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами. 
Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст.1512 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
В п.2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - « адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз.1 п.п.4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);
- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз.1 п.п.2.5 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).
В п.3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст.69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:
- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п.3 ч.1 ст.65 КК України відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз.7 та 8 п.п.4.2 п.4 мотивувальної частини);
- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз.6 п.5 мотивувальної частини).
В ч.2 та 3 п.4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому унормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.
Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним врахувати принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.
Діючими нормами ст. 130 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням ЄСПЛ від 21.01.2011 р. у справі «Корнєв та Карпенко проти України» адміністративні правопорушення, закріплені норми КУпАП, за які передбачена відповідальність у виді позбавлення певних прав, не є незначними, у зв`язку з чим вони відносяться до норм, які регулюються кримінальним законодавством і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, відповідно до ст. 69 КК України винній особі може бути призначене покарання більш м`яке, ніж передбачене законом.
Враховуючи, що КУпАП прийнятий Верховною Радою УРСР 07.12.1984 року і він не включає поняття призначення стягнення нижче, передбаченого статтею КУпАП, то в даному випадку відповідно до ст. 7 КУпАП суд вважає за можливе застосувати норми статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і призначити стягнення більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - задовольнити.

Виключити з постанови суду першої інстанції рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило