ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції:    Лапій С.М.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 січня 2025 року                                                             Справа № 320/4364/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:            Епель О.В., 
суддів:                                    Карпушової О.В., Кобаля М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі 

за позовом           приватного підприємства «Пром Агро Рось»

до                     Київської митниці 

про                     визнання протиправним та скасування рішення, 

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
1. Приватне підприємство «Пром Агро Рось» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - Відповідач), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100250/2022/000008/2 від 15.02.2022, що винесене Київською митницею Державної митної служби України;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення  № UA100250/2022/000068 від 15.02.2022.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що при митному оформленні товару за митною декларацією № UA100250/2022/730952, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту) та на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надано митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.
Позивач стверджував, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.
2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року позов було задоволено повністю. 
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем були подані Відповідачу документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, необхідні для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, за результатом дослідження та оцінки яких у суду не виникло сумнівів щодо об`єктивності та реальності заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту. 
Суд зазначив, що наведені Відповідачем у спірному рішенні доводи не могли бути підставою для коригування заявленої Позивачем митної вартості товару за ціною контракту, оскільки не спростовують правомірність визначення такої митної вартості (її складових). 
Окрім того, суд першої інстанції відзначив, що  у спірному рішенні зазначено лише дату та номер митної декларацій, на підставі якої здійснено коригування митної вартості товару, без наведення будь-яких пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що не дає підстав уважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що подані Позивачем документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, контролюючий орган зазначив, що, за умовами контракту від 11.10.2021 № 11/10-2021, ціни на товар включають вартість пакування та маркування. Відомості щодо включення до ціни товару інших витрат відсутні, а тому була ймовірність не включення інших складових митної вартості.
Крім того, Апелянт стверджує, що декларантом не надано документів, які підтверджують, що продавець є також виробником товару.  У графі 44 заявленої МД відсутня інформація щодо МД країни експортера.
Також митний орган відзначає, що декларантом не надано інформацію щодо принципу визначення ціни товару. Додатково наданий прайс-лист містить інформацію щодо вартості квадратного метру товару без конкретизації розмірів, кількості прокладочного матеріалу, в той час як в інвойсі вказана ціна за квадратний метр прокладочного матеріалу
Окрім того, Апелянт зазначає, що згідно наданої товаротранспортної накладної CMR перевізником товару виступає ТОВ «МультиТранс», у той же час довідка про вартість перевезення видана ТОВ «Кюне і Нагель». Також в рахунку про транспортно-експедиційні послуги не зазначено номер договору, за яким надано послуги по перевезенню товарів, що не було досліджено судом першої інстанції.
Разом з тим, контролюючий орган стверджує, що згідно додатково наданої митної декларації країни відправлення №310420210549140335 зазначений експортний порт вантажу Бейлун, проте постачання товару здійснюється на умовах поставки FOB-Нінгбо. При цьому, згідно умов поставки FOB зазначається конктертий порт, а не портовий комплекс. В самому портовому комплексі є порт Нінгбо та порт Бейлун. Також Апелянт відзначає, що у всіх товаросупровідних документах зазначено саме порт, а не портовий комплекс Нінгбо. Вказане, на думку Апелянта, підтверджує що Позивач не підтвердив транспортні витрати й також не було досліджено судом першої інстанції.
Крім того, у зазначеній митній декларації наявне посилання на контракт PWPE211012-02, проте поставка товару здійснена на виконання контракту 11/10-2021.
Також Апелянт наполягає на тому, що після проведення з декларантом процедури консультації, було встановлено, що основний та другорядні методи визначення митної вартості 2а - 2 г не могли бути застосовані, натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст.64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2 ґ- резервного методу.
Для підтвердження правильності своєї позиції, митний орган також посилається на практику Верховного Суду, зокрема на постанову від 12.08.2019 у справі №826/25704/15, від 22.12.2020 по справі №810/2463/17 та правову позицію Другого апеляційного адміністративного суду, викладену у постанові від 27.06.2024 у справі №520/36639/23.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2024  та 16.09.2024  відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Покупець) та компанією Hangzhou Pionway Transmission Technology Co. Ltd (Продавець) укладено контракт №11/10-2021 від 11.10.2021 (далі - контракт), згідно з умовами якого, Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується придбати товари на умовах поставки FOB Ningbo порт згідно з Incoterms 2010. Попередні кількість, асортимент, ціни кожної поставки зазначаються в Proforma Invoice. Асортимент, кількість і ціна товару фактичної поставки, зазначається в Commercial Invoice, який є невід`ємною частиною даного Контракту. Ціна товару надається у Proforma Invoice та включає вартість експортної упаковки. Упаковка та маркування входить у вартість товару.
На виконання контракту 12.10.2021 компанією Hangzhou Pionway Transmission Technology Co. Ltd було виставлено позивачу рахунок на товар (Proforma Invoice) №BWРЕ211012-02, відповідно до якого попередня вартість товару становить 10 263.93 дол. США. Також, 12.12.2021 було виставлено Commercial Invoice № BW211212-11, відповідно до якого фактична вартість товару склала 29 154.72 дол. США.
За вказаними документами до поставки визначений наступний товар:
1. Конвеєрна стрічка з вулканізованої гуми, армована тільки текстильними матеріалом, шириною менш як 800мм: та більш як 1200мм.:
1400x3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р-606,67 прокладочного матеріалу; -500x3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р-3250,05 кв.м. прокладочного матеріалу;
500x4 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р-4000,05 кв.м. прокладочного матеріалу;
600x3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р-1300 кв.м. прокладочного матеріалу;
600x4 БКНЛ -65 2/0 НБ 100м Р-960 кв.м. прокладочного матеріалу;
650x4 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р-1040,01 кв.м. прокладочного матеіралу;
400x3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р-693,32 кв.м. прокладочного матеріалу;
400x4 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р-213,33 кв.м. прокладочного матеріалу;
300x8 БКНЛ-65 Р-691, 2 шт. -175x5 БКНЛ-65 Р-252 кв.м. прокладочного матеріалу;
125x3 БКНЛ-65 Р-144 кв.м. прокладочного матеріалу;
2. Конвеєрна стрічка з вулканізованої гуми, армована тільки текстильним матеріалом, шириною не менш як 800 мм.:
1000x3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р-866,66 кв.м. прокладочного матеріалу;
1200x3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100 м Р-520 кв.м. прокладочного матеріалу.
Згідно з договором транспортного експедирування № КН 22 FS від 01.02.2019, між позивачем (Клієнт) та Дочірнім підприємством «Кюне і Нагель» (Експедитор), Клієнт доручає, а Експедитор бере на себе зобов`язання інтересах, за плату і за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиційне обслуговування відповідно до узгоджених Сторонами Заявок.
З метою митного оформлення товару позивач подав відповідачу електронну митну декларацію № UA100250/2022/730952, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною контракту.
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення позивач подав до митниці разом із митною декларацією наступні документи: пакувальний лист; рахунок (Proforma Invoice) №РWРЕ211012-02 від 12.10.2021; рахунок-фактуру Commercial Invoice №PW211212-11 від 12.12.2021; коносамент 4359-0177-110.018 від 03.01.2022; міжнародна товарно-транспортна накладна №5093 від 14.02.2022; платіжний документ від 18.10.2021 № 00789020211018; платіжний документ від 19.01.2022 № 00789020220119; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 12028989 від 08.02.2022; довідку, що підтверджує вартість перевезення товару від 15.02.2022; контракт № 11/10-2021 від 11.10.2021; договір про надання послуг митного брокера № 14-06/17 від 14.06.2017; договір транспортного експедирування № КН 22 FS від 01.02.2019; лист № 11 від 02.02.2022 про відсутність страхування; лист про відсутність товарної марки від 12.12.2021.
Розглянувши подані ПП «Пром Агро Рось» документи для підтвердження заявленої у ЕМД № UA100250/2022/730952 митної вартості, митний орган направив наступне електронне повідомлення:
«Враховуючи положення статей 8 та 9 Конституції України, статті 1 Митного кодексу України, статті 17 Угоди про застосування статті VII Європейської комісії щодо залучення Інструменту технічної допомоги та обміну інформацією (ТАІЕХ), орган доходів і зборів має право упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару та зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:
Положеннями контракту від 11.10.2021 №11/10-2021, згідно якого здійснюється поставка товару між Продавцем (Hangzhou Pionway Transmission Technology Co, Ltd , KHP) та покупцем (ПП «ПромАгроРось», Україна), далі - Контракт. Визначено, що ціни на товар включають вартість експортного пакування та маркування. Відомості щодо включення до піни товару інших витрат відсутні.
Разом із тим, положеннями п. 1.1. Контракту передбачено постачання товару на умовах поставки FOB-Нінгбо. Відповідно до положень Інкотермс -2010, при умовах поставки FOB до обов`язків продавця належить здійснення експортного оформлення товару зі сплатою експортного мита та інших зборів, а також доставка в порт відвантаження і загрузка на борт. Таким чином є ймовірність не включення інших складових митної вартості.
Декларантом договір від 11.10.2021 №11/1-2021 зазначений у графі 44 ЕМД за кодом документу 4104, тобто як зовнішньоекономічний договір (контракт (купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, проте декларантом не надано документів, що підтверджують факт останнього (у контракті Hangzhou Pionway Transmission Technology Co, Ltd. є продавцем).
У графі 44 заявленої МД відсутня інформація щодо МД країни експортера.
Декларантом не надано інформацію щодо принципу визначенні ціни товару, оскільки товар з різними геометричними розмірами (довжина, ширина) мають однакові ціни за квадратний метр прокладки.
Відповідно до умов контракту ціни визначаються проформою-інвойсом та є незмінними після передплати, проте в проформі-інвойсі відсутні певні позиції інвойсу, а саме стрічка розміром 1400*3,650*4,400*4,1200*3; маркування товару у проформі-інвойсі та інвойсі відрізняється позначенням Р, тобто наприклад у проформі стрічка розміром 500*3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м., у інвойсі 500*3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р (і так за всіма розмірами), проте пояснень щодо значення даного маркування відсутнє.
Згідно наданої товаротранспортної накладної СМR перевізником товару виступає «Мульти Транс», у той же час довідка про вартість перевезення видана ТОВ «Кюне і Нагель».
Також в рахунку про транспортно-експедиційні послуги не зазначено номер договору, за яким надано послуги по перевезенню товарів. Таким чином, надані документи не підтверджують достовірність декларування витрат на транспортування.
Декларантом 15.02.2022 року було надіслано митному органу пояснення з приводу запитуваних документів, та додатково було надіслано митному органу наступні документи:
Висновок за результатами цінового моніторингу Ц-265 від 14.02.2022;
Заявку на транспортно-експедиційні послуги №1 від 20.12.2021 року;
Прайс-лист продавця від 10.10.2021;
Експортна декларація країни відправлення з перекладом на українську мову від 15.12.2021 №310420210549140335;
Сертифікат 18.01.2022 №223301А0/000946;
Коносамент від 03.01.2022 №4359-0177-110.018 з перекладом на українську мову;
Коносамент від 03.01.2022 №NBKN119888 з перекладом на українську мову.
Відповідач за результатом розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів відмовив у митному оформленні товару за заявленою митною вартістю та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA100250/2022/000008/2 від 15.02.2022 року.
Відмову у митному оформленні вказаного вище товару відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні впуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 100250/2021/00068 від 15.02.2022 року.
У п. 33 оскаржуваного рішення відповідачем зазначено наступне:
«На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 65, 335 Митного кодексу України, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією від 01.02.2021 №UA100250/2022/730642 встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема:
Положеннями контракту від 11.10.2021 №11/10-2021, згідно якого здійснюється поставка товару між Продавцем ( Hangzhou Pionway Transmission Technology Co, Ltd, KHP) та покупцем ПП «ПромАгроРось», Україна), далі - Контракт. Визначено, що ціни на товар включають вартість транспортного пакування та маркування. Відомості щодо включення до ціни товару інших витрат відсутні. Разом із тим, положеннями п. 1,1 Контракту передбачено постачання товару на умовах поставки FOB- Нінгбо.
Відповідно до положень Інкотермс-2010, при умовах поставки FOB до обов`язків продавця належить здійснення експортного оформлення товару зі сплатою експортного мита та інших зборів, а також доставка в порт відвантаження і загрузка на борт.
Таким чином, є ймовірність не включення інших складових митної вартості.
Договір від 11.10.2021 №11/10-2021 зазначений у графі 44 ЕМД за кодом документа 4104, тобто як зовнішньоекономічний договір ( контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, проте декларантом не надано документів, що підтверджують факт останнього (у контракті Hangzhou Pionway Transmission Technology Co, Ltd є продавцем).
У графі 44 заявленої МД відсутня інформація щодо МД країни експортера.
Декларантом не надано інформацію щодо принципу визначення ціни товару, оскільки товар з різними геометричними розмірами (довжина, ширина) мають однакові ціни за квадратний метр прокладки.
Відповідно до умов контракту ціни визначаються проформою-інвойсом та є незмінними після передплати, проте в проформі-інвойсі відсутні певні позиції інвойсу, а саме стрічка розмірів 1400*3,650*4,400*4,1200*3; маркування товару у проформі-інвойсі та інвойсі відрізняється позначенням Р, тобто наприклад у проформі стрічка розміром 500*3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м, у інвойсі 500*3 БКНЛ-65 2/0 НБ 100м Р (і так за всіма позиціями), проте пояснень щодо значення даного маркування відсутнє.
Згідно наданої товаротранспортної накладної CMR перевізником товару виступає ТОВ «Мульти Транс», у той же час довідка про вартість перевезення видана ТОВ «ДСВ Логістика».
Також в рахунку про транспортно-експедиційні послуги не зазначено номер договору, за яким надано послуги по перевезенню товарів.
Таким чином, надані документи не підтверджують достовірність декларування витрат в транспортування.
8. Не погоджуючись з рішенням Відповідача, Позивач звернувся з даним позовом до суду.
9. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.
Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;  у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених  частиною шостою статті 54  цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:  основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями  статей 59  і  60  цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень  частини десятої  цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Висновки суду апеляційної інстанції.
10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.    53 МК України; 2)    ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.
11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору, було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, визначеного частиною 2 статті 53 МК України.
12. Разом з тим, у апеляційній скарзі контролюючий орган зазначає про відсутність відомостей щодо включення до ціни товару інших витрат та наявність імовірності не включення інших складових митної вартості.
13. Аналізуючи зазначені доводи, колегія суддів зазначає, що зі змісту наданих Позивачем Відповідачу документів, зокрема з інвойсу від 12.10.2021 вбачається, що товар постачався продавцем Позивачу на умовах FOB Ningbo.
Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) (розподіл витрат між продавцем та покупцем на здійснення поставки товару на умовах FOB Інкотермс 2010 відповідає розподілу зазначених витрат при аналогічних умовах поставки згідно з Інкотермс 2000) передбачено, що на умовах поставки FOB продавець виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Тобто, покупець, бере на себе всі ризики втрати або пошкодження товарів, як і інші витрати з моменту фактичного переходу через поручні судна в порту відвантаження.
Інкотермс (англ., International commerceterms) - міжнародні комерційні умови, комплект міжнародних правил з тлумачення найбільш широко використовуваних торговельних термінів (умов) в галузі міжнародної торгівлі.
Умови Інкотермс є стандартизованими. Такі умови регламентують момент передачі права власності на товар і всі пов`язані із цим ризики. Застосовуються в міжнародних договорах купівлі-продажу. Інкотермс встановлюють правила, які регулюють питання пов`язані з доставкою товарів від продавця до покупця. Це включає в себе власне перевезення, відповідальність за експортне та імпортне оформлення товарів. Ці правила визначають відповідального за сплату доставки, митного оформлення, та страхування ризиків на шляху транспортування товарів у залежності від означених стандартних умов поставки.
Згідно Інкотермс в редакції 2010 року FOB (…namedportofshipment) англ. On Board, або Франко борт (…назва порту відвантаження) - термін Інкотермс, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок нести усі витрати, зв`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в призначеному порту відвантаження, і - оплатити, якщо це буде потрібно, усі витрати, зв`язані з виконанням митних формальностей для експорту, як і інші мита, податки та інші збори, що підлягають оплаті при експорті товару.
14. Таким, чином витрати продавця з експортного оформлення товару зі сплатою експортного мита та інших зборів, а також доставки в порт відвантаження і загрузки на борт, включені останнім в ціну товару, що спростовує припущення Апелянта щодо не включення інших складових до митної вартості товару.
15. Доводи контролюючого органу про те, що Позивач не підтвердив транспортні витрати, оскільки згідно додатково наданої митної декларації країни відправлення №310420210549140335 зазначений експортний порт вантажу Бейлун, проте постачання товару здійснюється на умовах поставки FOB-Нінбо, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на викладене вище. Будь-які витрати, зокрема  витрати на завантаження та перевантаження з морського порту Бейлун  до морського порту Нінбо, на що посилається Апелянт,  несе продавець.
16. Доводи Апелянта про те, що у митній декларації також наявне посилання на контракт PWPE211012-02, проте поставка товару здійснена на виконання контракту 11/10-2021, колегія  суддів до уваги не приймає, оскільки як вбачається з її змісту, у зазначеній митній декларації вказано посилання не на контракт, а на інвойс від 12.10.2021 за № PWPE211012-02, виданий відповідно до контракту №11/10-2021, згідно з яким і була здійснена поставка товару. 
17. Твердження контролюючого органу про те, що згідно наданої товаротранспортної накладної CMR перевізником товару виступає ТОВ «МультиТранс», у той же час довідка про вартість перевезення видана ТОВ «Кюне і Нагель», апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з наявної у матеріалах справи міжнародної товарно-транспортної накладної №5093 вбачається, що ТОВ «Мультитранс» здійснювало перевезення товару з місця завантаження м. Одеса до місця розвантаження м. Біла Церква, що свідчить про здійснення перевезення по митній території України. У зв`язку з чим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до ст. 58 МК України, витрати на перевезення товарів по митній території України не відносяться до витрат, які включаються до митної вартості товару. Отже, доводи Апелянта в цій частині не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
18. При цьому, МК України не містить вимог щодо виду документації, якою повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (зокрема, не передбачає, що такими доказами можуть бути виключно фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.
19. Щодо доводів Апелянта про ненадання декларантом інформації щодо принципу визначення ціни товару, колегія суддів зазначає, що ціна товару визначається продавцем (виробником) самостійно і декларант як покупець не має інформації про принципи визначення продавцем ціни товару.
Відтак, Позивач як покупець товару не має і не може мати в наявності документів, які дозволяють визначити принципи формування продавцем ціни на свої товари. Формування ціни на товар є виключним правом продавця, який визначає ціну на кожний окремий товар самостійно.
20. Крім того, відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, прайс-лист не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Окрім того,   прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.10.2020 у справі № 810/690/17.
21. З огляду на усе, викладене вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи Апелянта про те, що митниці заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, спростовуються з огляду на викладене вище та наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані Відповідачу під час проведення митних процедур.
22. При цьому, колегія суддів зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме статтею 53, заборонено.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.
23. Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для витребування у Позивача додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 МК України. Отже, Позивачем надано усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною контракту.
24. При цьому, колегія судів зазначає, що митні органи дійсно мають право реалізовувати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження повинні ними здійснюватися у спосіб, установлений законом, тобто в цьому випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.
Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16.
25. Разом з тим, не зважаючи на вказані обставини, Апелянтом здійснено коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів за резервним методом й відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. При цьому джерелом інформації були товар №1 - МД від 31.01.2022 №UA807170/2020/005111.
26. У контексті аналізу вказаного питання та відповідних доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які ним використовувалися при визначенні митної вартості за відповідним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 по справі № 809/4367/15.
27. При цьому, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дата та номер вказаної вище митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України.
28. З викладеного вбачається, що контролюючим органом було здійснено поверхневе та необ`єктивне дослідження документів, поданих Позивачем для проходження процедур митних формальностей, без дотримання принципу належного урядування.
29. Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).
Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.
30. Таким чином, документами, наданими Позивачем митному органу при здійсненні митного оформлення товару у їх сукупності, підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.    
31. Отже, Апелянтом не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого Позивачем товару за основним методом.
32. Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (частина друга  статті 77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.
33. Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", відповідно до якої "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".
34. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.
35. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
36. Таким чином, апеляційна скарга Київської митниці підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року- без змін.
37. Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено  15 січня 2025 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Епель

Судді:                                                                                          О.В. Карпушова

                                                                                                    М.І. Кобаль