КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3979/2024                                            
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            16 жовтня 2024 року                                                                     м. Київ
                                                                                                                   Справа № 757/23974/23-ц
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Мех В.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Полуніною Катериною Анатоліївною ,  на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Вовка С.В., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,      
                                  
встановив:
 
У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до 
відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів).
Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, віком 8 та 5 років. Позивач вирішила формалізувати стосунки з відповідачем щодо утримання спільних дітей шляхом отримання судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, що надасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення проживання дітей.
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6 повноліття.
З моменту досягнення дитиною ОСОБА_6 повноліття, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною ОСОБА_7 повноліття.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Полуніна К.А. звернуласьз апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6 повноліття та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи
Вказує, що із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що середньомісячній дохід відповідала становив понад 200 000 грн, який зменшився вдвічі відразу після подачі позовної заяви про стягнення аліментів, що свідчить про те, що відповідач умисно приховує свої доходи як фізична особа підприємець. 
Крім того, суд не звернув увагу на те, що відповідач сплачує орендну плату за будинок у розмірі 37 000 грн, при тому, що в нього є власне житло. У відзиві на позов відповідач просив стягнути з нього аліменти в розмірі 15 000 грн на двох дітей. При тому, що в матеріалах справи наявні докази того, які підтверджують, що відповідач щомісячно перераховував позивачу аліменти на двох дітей у розмірі 30 000 грн. В результаті чого суд ухвалив рішення, в ході виконання якого з відповідача будуть фактично стягуватись аліменти у розмірі меншому, ніж він сплачував самостійно, а тому вбачається необ`єктивність суду під час розгляду справи.     
Вказує, що суд проігнорував, що відповідач не вказав та не надав доказів того, що його непрацездатні батьки перебувають на його утриманні, він надає матеріальну допомогу та батьки потребують сторонньої допомоги.  
Приймаючи оскаржуване рішення,  суд першої інстанції не посилався на постанови Верховного Суду, в яких було б встановлено застосування тих чи інших норм, суд не обґрунтував,  з яких підстав дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі 1/5, а не 1/3, як просив позивач, чи з яких міркувань та розрахунків він виходив, коли ухвалював це рішення.
Вказує, що відповідачем не доведено, що він не має можливості сплачувати зазначений позивачем розмір аліментів за станом здоров`я чи матеріальним становищем.   
Звертає увагу, що відповідач є працездатним, не має інвалідності та хронічних захворювань. Матеріальне становище відповідача є достатнім для забезпечення належного утримання власних дітей, останній працює в іноземній ІТ компанії на керівній посаді та має належний (великий) дохід. Відповідач додав до відзиву докази, що підтверджують його платоспроможність. Жодних доказів, що розмір аліментів, зазначений в позовній заяві, є обтяжливим для відповідача, останній не надав. Тобто відсутні обставини, які б впливали на можливість відповідача належним чином утримувати власних дітей.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Вказує, що відповідач не приховує  свої доходи, він є фізичною особою підприємцем і тому його щомісячній та щоквартальний дохід може бути не стабільним. Крім того, зазначає, що відповідач продовжує сплачувати аліменти утримання дітей в розмірі близько 30 000 грн. щомісяця.  
 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - Полуніна К.А. підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду скасувати.
Представник відповідача  ОСОБА_1 - ОСОБА_8 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив, що у приватній квартирі відповідача зареєстровані та проживають діти сторін  разом з позивачем, її співмешканцем та донькою останнього, відповідач не має у власності іншого житла, а тому вимушений орендувати окреме житло та витрачати на це кошти. Крім того, відповідач має двох непрацездатних батьків. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, позивач отримав дохід у 2023 році: за перший квартал у розмірі 672 440, 82 грн, за другий квартал у розмірі 563 075, 51 грн, за третій квартал у розмірі 113 422, 45 грн. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позову, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання синів у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 08 червня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_9 повноліття, після чого стягнути аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
 
Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення аліментів відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.  
Сторони від шлюбу мають спільних дітей:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 06 червня 2015 року;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 31 жовтня 2017 року народження.
Згідно з актом обстеження умов проживання від 18 квітня 2023 року, діти зареєстровані та проживають разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно  квартира АДРЕСА_2 , належить відповідачу ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування від 01.06.2019 року. 
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідач  отримав дохід у 2023 році: за перший квартал у розмірі 672 440, 82 грн, за другий квартал у розмірі 563 075, 51 грн, за третій квартал у розмірі 113 422, 45 грн.
            Крім того, з матеріалів справи вбачається, що протягом 2023 року відповідач щомісячно перераховував кошти на рахунок позивача на утримання дітей в добровільному порядку, про що свідчать копії платіжних доручень та копія виписки, наявні в матеріалах справи, відповідно до яких  ОСОБА_3 перераховував на рахунок ОСОБА_1 наступні кошти : 31 березня 2023 року - 7500 грн, 01 квітня 2023 року - 50 000 грн., 01 травня 2023 року - 50 000 грн., 01 червня 2023 року - 45 000 грн., 01 липня 2023 року - 30 000  грн. 01 серпня 2023 року - 30 000 грн.( а.с. 47-53). 
Згідно з договором найму (оренди) від 01 липня 2023 року, відповідач орендує на оплатній основі будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , щомісячна плата за користування яким визначена у розмірі 37 500 грн.
 
Згідно з ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
 
Встановивши, що діти сторін проживають разом із матір`ю в квартирі, що належить відповідачу на праві приватної власності, а відповідач винаймає інше житло, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації обов`язку щодо утримання дітей та розміру аліментів досягнуто не було, суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 180 - 184 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх синів у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 08 червня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_9 повноліття, після чого стягнути аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, визначений судом розмір аліментів на утримання дітей в розмірі  1/5 частки щомісяця відповідає потребам дітей відповідного віку і стану їх здоров`я, що узгоджується з вимогами ст. 182 СК України.
За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок батьків утримувати своїх дітей, їх вік та стан здоров`я, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей,  апеляційний суд вважає, що стягнення аліментів у визначеному судом першої інстанції розмірі є достатнім, та таким, що відповідає потребам дітей відповідного віку, з урахуванням наведеного вище.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, та надав правильну правову оцінку заявленим сторонами доводам та наданим доказам і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків,  станом на 15 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_3 отримав дохід у 2023 році: за перший квартал у розмірі 672 440, 82 грн, за другий квартал у розмірі 563 075, 51 грн, за третій квартал у розмірі 113 422, 45 грн. Виходячи із дати надання відомостей - 15 серпня 2023 року, вбачається, що сума в розмірі 113 422 грн. 45 коп. є доходом за липень 2023 року. 
Апеляційний суд враховує, що до звернення ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дітей, зокрема, за період березень - серпень 2023 року, відповідач сплачував аліменти на користь позивача у середньомісячному розмірі  35 416 грн.,  і  такий розмір аліментів відповідач вважав достатнім для утримання дітей, який він, враховуючи свій майновий стан, має можливість сплачувати. В суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання дітей, протягом 2024 року відповідач сплачував в середньому  по 27 000 грн. щомісячно.
 
Виходячи з наявних відомостей про розмір доходів відповідача за 2023 рік, його середньомісячний дохід за період січень - липень 2023 року становив : 1 348 938 грн. 78 коп. / 7 = 192 705 грн. 54 коп.  Відповідно, якщо виходити із середньомісячного розміру доходу  за цей період, то 1/3 частина від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, в якій позивач просить стягнути аліменти, становить 192 705 грн. 54 коп. /3 = 64 235 грн. 18 коп. А якщо виходити із розміру заробітку за липень 2023 року, розмір аліментів 1/3 частина від доходу - у грошовому виразі становить 113 422 грн. 45 коп. / 3 = 37 807 грн. 48 коп.
1/ 5 частина від заробітку ( доходу) відповідача, виходячи із середньомісячного доходу за період січень - липень 2023 року, становить : 192 705 грн. 54 коп./ 5 = 38 541 грн. 10 коп., а 1/5 частина від заробітку ( доходу) відповідача за липень 2023 року становить 113 422 грн. 45 коп. /5 = 22 684 грн. 49 коп. 
Доводи позивача про те, що вона витрачає на утримання дітей 100 000 грн. щомісячно, в тому числі на послуги няні - 34 000 грн.  не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, при цьому  позивачем  не надано доказів розміру її доходів за 2023 рік.    Натомість з довідки від 28.02.2023 року, копію якої надано до справи відповідачем, вбачається, що ОСОБА_1 працює  лікарем-стоматологом у КНП Консультативно-діагностичний центр  Печерського району м. Києва, середньомісячний розмір її заробітної плати за період вересень 2022 року - січень 2023 року  становить 8394 грн. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Отже, на позивача та відповідача, як батьків, покладений однаковий обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей.
Таким чином, пред`являючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів у вищезазначеному розмірі ( 1/3 частина від заробітку ( доходу) відповідача)  та одночасно стверджуючи, що щомісячна сума на утримання дітей становить 100 000 гривень, позивач зобов`язана була надати докази, що нею щомісячно витрачається зазначена сума, надати розрахунок таких витрат та докази необхідності втрачати на кожну дитину 50 000 грн щомісячно, а також надати докази розміру коштів, які витрачаються нею на дітей, враховуючи її доходи.
Разом з цим, матеріали справи таких доказів не містять, а позивачем належним чином не обґрунтована необхідність здійснення таких щомісячних витрат на дитину.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач приховує від неї рівень свого реального доходу з метою ухилення від сплати аліментів, що ним було умисно занижено офіційний розмір доходів, про які він звітує до податкових органів, також не підтверджено належними доказами у справі.  Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчили б про те, що необхідною для утримання дітей та для забезпечення їх гармонійного розвитку є саме 1/3 частина від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, що в грошовому виразі, виходячи з наявних у справі доказів, становить максимальну суму 64 235 грн., враховуючи при цьому рівність обов`язків батьків щодо утримання дітей.
Доводи апеляційної скарги позивача  про те, що порівнюючи майновий стан та доходи відповідача,  і спосіб та рівень його життя,  вбачається, що фактично відповідач отримує доходи у більшому розмірі, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач не надала суду доказів на підтвердження наявного у відповідача права власності на рухоме чи нерухоме майно, від яких має змогу отримувати додатковий дохід, або інших доказів щодо наявності у відповідача витрат, які перевищують заявлені ним доходи.
При цьому, судом встановлено, що у належній відповідачу квартирі зареєстровані та проживають діти разом з позивачем, її співмешканцем та донькою останнього. Доказів наявності у відповідача на праві власності іншого майна матеріали справи не містять.  
 
Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про необхідність стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/5 частини, що  виходячи із розміру доходів ОСОБА_3 , відповідає потребам дітей відповідного віку, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Посилання представника позивача на те, що суд стягнув аліменти у розмірі, яка становить меншу суму, ніж сплачував щомісячно сам відповідач, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до заявлених позовних вимог суд ухвалив рішення про стягнення аліментів у частці від доходу ( заробітку) відповідача, а не в твердій грошовій сумі,  тоді як з наявної у матеріалах справи довідки вбачається, що  доходи відповідача не становлять щомісяця однакову суму.  
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
За викладених обставин колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, який буде щомісячно стягуватись з відповідача як аліменти на утримання дітей, та вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Полуніною Катериною Анатоліївною , - залишити без задоволення. 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 13 січня 2025 року.

 
    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Кирилюк Г.М.

                                                                                                         Рейнарт І.М.