ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/327/25 Справа № 176/105/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Павловська І. А. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Городничої В.С., Петешенкової М.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року ТОВ «Глобал Спліт» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24 липня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0192/82/0410151, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачці грошові кошти в розмірі 32719,61 грн (з яких 20941,19 грн - для придбання товарів, 3219,61 грн - на сплату страхового платежу на користь страховика, 8558,81 грн - на погашення заборгованості позичальника перед кредитором за кредитним договором №22031386416 від 13 травня 2014 року), зі сплатою процентів за користування коштами на рівні 35,3% річних строком на 72 місяці. 09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір №114/2-31-F про відступлення права вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором №014/0192/82/0410151 від 24 липня 2017 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». 22 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір відступлення прав вимоги №22-04/21-F, відповідно до умов якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». У зв`язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань, станом на 27 грудня 2023 року утворилась заборгованість за договором №014/0192/82/0410151 від 24 липня 2017 року у розмірі 49666,43 грн, а саме: 22673,36 грн. - заборгованості за кредитом, 24648,98 грн. – заборгованість за відсотками, 564,66 грн. – 3% річних, 1779,43 грн. – збитки від інфляції. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки вказану заборгованість у загальному розмірі 49666,43 грн. 
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 24 липня 2024 року про виправлення описки, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 49666,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту видачі кредитних коштів та розміру заборгованості, а також не доведено факту відступлення права вимоги за кредитним договором до позивача. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 49666,43 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Від ТОВ «Глобал Спліт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 24 липня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0192/82/0410151, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 32719,61 грн (з яких 20941,19 грн - для придбання товарів, 3219,61 грн - на сплату страхового платежу на користь страховика, 8558,81 грн - на погашення заборгованості позичальника перед кредитором за кредитним договором №22031386416 від 13 травня 2014 року), зі сплатою процентів за користування коштами на рівні 35,3% річних строком на 72 місяці з датою повного погашення кредиту - 24.07.2017 року (а.с. 5-7). 
За змістом пункту 3.1 вказаного вище договору, зокрема, позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов цього договору. 
Кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за цим договором будь-якій особі або обтяжити ці права будь-яким чином (пункт 8.1 договору №014/0192/82/0410151 від 24.07.2017 року). 
Додатком №1 до вказаного вище договору погоджено Графік погашення кредиту (а.с.8-10), а додатком №2 - Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (а.с. 11). 
09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір №114/2-31-F про відступлення права вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором №014/0192/82/0410151 від 24 липня 2017 року, укладеними між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», що також підтверджується копіями додаткових угод до цього договору, Реєстру боржників до договору та копіями платіжних інструкцій про перерахування ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» грошових коштів на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання умов цього договору (а.с. 28-31, 32, 33, 38, 92-93). 
22 квітня 2021 між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір відступлення прав вимоги №22-04/21-F, відповідно до якого ТОВ «Глобал Спліт» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0192/82/0410151 від 24 липня 2017 року, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується також копією Реєстру боржників до цього договору та копією платіжного доручення №3382 від 22.04.2021 (а.с. 42, 54, 56). 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №014/0192/82/0410151 від 24 липня 2017 року, станом на 27.12.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 49666,43 грн, яка складається із заборгованості за кредитом – 22673,36 грн, заборгованості за відсотками – 24648,98 грн, 3% річних – 564,66 грн, інфляційні – 1779,43 грн (а.с. 13-14, 15-21, 22). 
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. 
З матеріалів справи вбачається, що боржник за кредитним договором належним чином не сплачував заборгованість ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. 
Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. 
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.
Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. 
З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. 
Такий висновок відповідає також правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі №555/2428/15-ц (провадження №61-33582св18). 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань на вказаним вище кредитним договором та наявність, у зв`язку з цим, підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості, станом на 27.12.2023 року, в розмірі 49666,43 грн, яка складається із заборгованості за кредитом – 22673,36 грн, заборгованості за відсотками – 24648,98 грн, 3% річних – 564,66 грн, інфляційних – 1779,43 грн. 
Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачкою, а також випискою з особового рахунку (а.с. 13-22, 94-105). 
Колегія звертає увагу, що відповідачка, згідно змісту відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги, не заперечує факт укладення договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0192/82/0410151 від 24 липня 2017 року. 
Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять виписки з особового рахунку, є невірними, адже позивачем у суді першої інстанції надано виписку з особового рахунку, яка підтверджує, зокрема, факт видачі позичальнику кредитних коштів (а.с. 94-105). 
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. 
Щодо обґрунтувань апеляційної скарги про недоведеність позивачем переходу до нього права вимоги за кредитним договором, колегія зазначає наступне. 
У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). 
Як установлено судом, позивачем надані належні та допустимі докази відступлення йому права вимоги за кредитним договором №014/0192/82/0410151 від 24 липня 2017 року, зокрема, копії договір про відступлення права вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (договір №114/2-31-F від 09 квітня 2020 року), а потім від ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ТОВ «Глобал Спліт» (договір №22-04/21-F від 22 квітня 2021 року), копії додатків до цих договорів (Реєстрів боржників) та копії платіжних документів про сплату новим кредитором первісному вартості обумовленої ціни продажу. 
Відповідачкою не надано доказів оспорювання вказаних вище договорів про відступлення права вимоги, визнання їх недійсними повністю або частково, тощо; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
За положеннями частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження з порядком нарахування позивачем та розміром, зокрема, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 3% річних та інфляційних. Тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 375, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 24 січня 2025 року.

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        В.С. Городнича        

                                                                               М.Ю. Петешенкова