ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2025 року 
м. Чернівці
справа № 724/2934/24
провадження 822/172/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, 
апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2024 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Ковальчук Т.М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями працівників поліції.
Позов мотивовано тим, що 17 листопада 2023 року поліцейським ВРПП Кам`янець – Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області В.В. відносно ОСОБА_1 незаконно складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД №304867, за статтею 124 КУпАП, за порушення вимог п.10.1 ПДР України.
В подальшому, постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 124 КУпАП закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що діями працівників поліції їй спричинена моральна шкода. 
Стверджує, що розгляд справи та переживання з приводу можливості притягнення її до відповідальності за діяння, яке вона не скоювала, завдали сильних душевних страждань. 
Крім того, діями працівників поліції позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на професійну правничу у розмірі 28 000 гривень.
Просила суд, стягнути з Державного бюджету України на її користь 25 000 гривень компенсації моральної шкоди та 27 000 гривень матеріальної шкоди, а також судові витати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями працівників поліції задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень та 7 000 гривень матеріальної шкоди.
Вирішено питання про судові витрати.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії працівника поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.
Суд, з урахуванням тривалості провадження у справі про адміністративне правопорушення, необхідності зміни нормального життєвого стану та витрат часу на відновлення прав, прийшов до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої позивачу становить 2 000 гривень та буде справедливою внаслідок дій неправомірного характеру з боку уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливе зменшення заявлених позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення з 27 000 до 7 000 гривень. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Тобто, суд повинен був з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на вимоги розумності, виваженості і справедливості.
На думку апелянта, судом першої інстанції достовірно не було встановлено наявність моральної шкоди, в чому саме вона полягає, а також обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди, що суперечить вимогам законодавства України та є підставою для скасування рішення.
Також вказують на те, що поліцейський 17.11.2023 року будь-якого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не приймав, а лише у відповідності до повноважень визначених Законом України «Про Національну поліцію» здійснив фіксування адміністративного правопорушення та спрямував зібрані матеріали до суду для прийняття відповідного рішення та як наслідок будь-якого незаконного засудження, та незаконних дій відносно позивача не вчинялось. При цьому, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не свідчить про незаконність дій відповідача, оскільки протокол скасований з процесуальних підстав та не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральну та матеріальну шкоду.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
17 листопада 2023 року поліцейським ВРПП Кам`янець – Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Боруновим В.В. відносно  ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №304867, за порушення вимог п.10.1 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП (а.с.19).
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №304867 ОСОБА_1 , 17 листопада 2023 року о 14:02 год., в м. Камянець – Подільський, на перехресті проспекту Грушевського та вул.Князів Коріатовичів, Хмельницької області, керуюючи автомобілем «FORD – TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнилася в безпечності, скоїла зіткнення з автомобілем BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у своїй полосі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Кам`янець – Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 року по справі №676/8017/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП закрито, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова суду набрала законної сили 27.04.2024 року (а.с.36-37).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено, що:
«У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.
Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати  Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що «у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічне твердження міститься у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №304867 ОСОБА_1 , 17 листопада 2023 року о 14:02 год., в м. Камянець – Подільський, на перехресті проспекту Грушевського та вул. Князів Коріатовичів, Хмельницької області, керуючи автомобілем «FORD – TRANSIT», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнилася в безпечності, скоїла зіткнення з автомобілем BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у своїй полосі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Кам`янець – Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2024 року по справі №676/8017/23, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП закрито, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова суду набрала законної сили 27 квітня 2024 року (а.с.36-37).
Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.
Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини.
Таким чином, враховуючи викладене, слід дійти висновку про те, що дії працівника патрульної поліції про складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, стали підставою для здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду: у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, а також у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.01.2022 року у справі № 953/6561/20.
Апеляційний суд погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, суд врахував характер та обсяг моральних страждань позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, також врахував, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивач переніс нервовий стрес, оскільки був вимушений захищатися від необґрунтованих дій інспектора патрульної поліції та звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій інспектора патрульної поліції.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідків цивільно правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральну шкоду, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито судом, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.
Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, а також у Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено протиправність дій чи бездіяльності посадових осіб патрульної поліції та застосування ст. 1176 ЦК України до цих правовідносин, з огляду на таке.
Ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.
Згідно з ст. 1173 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Таким чином, факт закриття справи про адміністративне правопорушення, за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, свідчить про те, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, КУпАП, складений щодо позивача незаконно, що спричинило позивачу моральну шкоду.
За змістом норм глав 19-21 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності розпочинається зі стадії складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не довів, а суд не обґрунтував визначений розмір моральної шкоди, є безпідставними, оскільки висновки суду вказують на те, що незаконні дії щодо позивача призвели до того, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, так як позивачу необхідно було доводити свою невинуватість перед судом та рідними. Також позивач змушена була звернутись за правовою допомогою до адвоката та нести, в зв`язку із цим, додаткові матеріальні затрати.
При цьому, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що спричинена ОСОБА_1 моральна шкода повинна відшкодовуватися на загальних підставах, визначених ст. 1174 ЦК України, а не на підставі ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на які посилався позивач, оскільки за відсутності цих підстав в силу вимог ч.6 ст. 1176 УК України шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 ЦК України).
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року, справа №920/715/17.
Щодо стягнення матеріальної шкоди
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173,1174 ЦК України).
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Відшкодування шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесені особою витрати на погашення штрафу накладеного судом.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином, моральна шкода.
Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суду надано: договір про надання юридичної (правничої) допомоги ОСОБА_1 від 28 листопада 2023 року, акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2023 року, квитанцію № б/н від 17 квітня 2024 року про оплату понесених витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до акту наданих послуг від 17 квітня 2024 року та квитанції № Б/Н від 17 квітня 2024 року, адвокатом Боднарюк В.І., згідно з договором про надання правової допомоги від 28 листопада 2023 року, надано наступні послуги: 05-07.12.2023 року - підготовка клопотання про закриття провадження у справі (4 год.) - 6000 гривень; 17.12.2023 року - підготовка клопотання про направлення справи на доопрацювання (2 год.) – 3000 гривень; 08-09.01.2024 року - відібрання письмових пояснень у ОСОБА_1 , в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру» (2 год.) – 3000 гривень; 10-11.01.2024 року– підготовка клопотання про призначення автотехнічної експертизи (4 год.) – 6000 гривень; 14-16.04.2024 року – підготувка клопотання про закриття провадження у справі (4 год.) – 6000 гривень; 16.04.2024 року - участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції під час розгляду справи №676/8017/23 (2 год.) - 3000 гривень (а.с.61-62).
Як убачається з вказаного розрахунку адвокатом Боднарюк В.І. всього надано послуг на загальну суму 27 000 гривень. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір вартості наданих послуг адвокатом по справі №676/8017/23, визначених в акті наданих послуг від 17 квітня 2024 року є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, оскільки справа є відносно нескладною, аналіз адвокатом законодавства, яке регулює спірні правовідносини, вимагало лише незначного обсягу юридичної й технічної роботи.
А тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, зменшивши витрати на професійну правничу допомогу до 7000 гривень.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Головуючий М.І. Кулянда
Судді: Н.Ю. Половінкіна 
О.О. Одинак