ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2025 р.                                                                     Справа №921/39/18
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                             Бойко С.М.,
суддів:                                                                                           Бонк Т.Б.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянув апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" за №635/03 від 04.11.2024,
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2024, суддя Гевко В.Л., м. Тернопіль, повний текс ухвали складено 24.10.2024,
про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню
у справі №921/39/18
за позовом: приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", м. Тернопіль, 
до відповідача:    комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", м. Тернопіль, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача-1:    акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача-2:    акціонерне товариство "Укртрансгаз", м. Київ, 
про    стягнення заборгованості в сумі 8 064 404,53 грн.
явка учасників справи:
від позивача: Луків Р. М.;
від відповідача: Миколайчука Н. Л.;
від третьої особи 1: не з`явився;
від третьої особи 2: Кравченко С. В.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви.
21.08.2024 на розгляд Господарського суду Тернопільської області надійшла заява комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" про визнання наказу від 02.07.2018 таким, що не підлягає виконанню у справі № 921/39/18. 
Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" обґрунтовуючи заяву № 454/03 від 20.08.2024 (вх. № 6648 від 21.08.2024) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, зазначає таке:
- рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2018 у справі № 921/39/18, позов приватного акціонерного  товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»  про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", вул. Київська, 3-а, м. Тернопіль, код 03353590, на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м.Тернопіль, код 03353503  8 064 404 (вісім мільйонів шістдесят чотири тисячі чотириста чотири) грн. 53 коп. вартості компенсації неврегульованого небалансу природного газу та 120 966 (сто двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. в повернення сплаченого судового збору, задоволено.
- 02.07.2018 на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2018 року видано наказ про примусове виконання рішення у справі № 921/39/18.
- 22.04.2019 заступником начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58970847.
- 14.12.2020 у виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
В подальшому Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" звернулось із заявою № 755/03 від 14.11.2019 про перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2018 по справі № 921/39/18 за ново виявленими обставинами.
За результатами розгляду даної заяви Господарським судом Тернопільської області винесено ухвалу про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2018 за ново виявленими обставинами у справі № 921/39/18.
В ухвалі, серед іншого зазначено, що : «Разом з тим, суд, враховуючи доводи заявника щодо можливого подвійного стягнення з нього вартості за одні і ті ж об`єми газу, зазначає наступне:
- рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05.03.2024 у справі № 921/576/23 позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено, стягнуто з комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради Тернопільтеплокомуненерго на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 931  305грн 80 коп.  компенсації вартості відібраних без номінацій об`ємів природного газу за березень, квітень 2017 року та квітень 2018 року, що складає частину вартості спожитого КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго» природного газу за березень, квітень 2017 року та квітень 2018 року;
- підставою задоволення вимог у справі № 921/579/23 стало набрання чинності  Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення» № 1730-VIII  в редакції від 29.08.2021, яким визначено, що підприємства, що які виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без жодних номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня  2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання  статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;
Заявник зазначає, що рішенням суду у справі № 921/576/23 підтверджено стягнення боргу за отриманий природний газ, який є предметом спору у даній справі, вартість газу визначена відповідно  Закону № 1730-VIII  за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів відмінному від пред`явленого позивачем у справі № 921/39/18, а саме із застосуванням коефіцієнту 2,1, а отже, належним способом захисту у даній справі є визнання наказу таким,що не підлягає виконанню.
На переконання комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", у зв`язку з тим, що заборгованість в справі № 921/39/18 підлягає врегулюванню відповідно до  Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016  за  № 1730-VIII  (зі змінами) та  Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021  за  № 1639-IX, тому враховуючи наявне рішення по справі № 921/576/23, результати розгляду справи № 921/173/18 та одержаним 30.05.2022 повідомленням про включення/внесення змін до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до  Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016  за  № 1730-VIII  (із змінами) станом на 30 травня 2022, яким засвідчено про включено відповідача до реєстру.
Заявник вважає, що так як боржник є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією, яка створена з метою забезпечення тепловою енергією споживачів, розташованих на території Тернопільської області, тому на відносини сторін з приводу врегулювання заборгованості, що виникла між ними та була предметом розгляду справи № 921/39/18 поширюється дія даного Закону.
Тому, у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості  теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» № 1730-XIII в редакції від 29.08.2021, яким передбачено врегулювання здійсненого теплопостачальною організацією відбору природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, що були предметом розгляду у справі № 921/39/18, та визначено порядок та особу, якій необхідно компенсувати даний об`єм природного газу.
Зазначає, що особою, яка здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно є акціонерне товариство «Укртрансгаз», що підтверджується рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05.03.2024 у справі № 921/579/23, тому для належного виконання чинного законодавства України та не допущення подвійного стягнення з комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» вартості природного газу за один і той самий період і ті ж самі об`єми газу відповідач звернувся із даною завою, в якій просить визнати наказ від 02 липня 2018 Господарського суду Тернопільської області про примусове виконання рішення від 14 травня 2018 по справі № 921/39/18 таким, що не підлягає виконанню. Різні позивачі намагаються провести стягнення за один і той самий об`єм газу і за один і той самий період на який відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 та квітень 2017 року і до матеріалів справ долучаються одні і ті ж документи (акти приймання-передачі послуг з розподілу природного газу та договори із постачання природного газу).
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2024 в задоволенні заяви комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" про визнання наказу від 02.07.2018 Господарського суду Тернопільської області про примусове виконання рішення від 14.05.2018 по справі № 921/39/18 таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.
Суд, посилаючись на ч. 2  ст. 328  Господарського процесуального кодексу України, вказав, що  виконавчий документ визнається таким, що не підлягає виконанню повністю або частково,  якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, заявником до заяви не додано доказів з яких можна було б зробити висновок, що наказ від 02 липня 2018 року Господарського суду Тернопільської області про примусове виконання рішення від 14 травня 2018 року по справі № 921/39/18 є таким, що не підлягає виконанню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.
11.11.2024 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" за №635/03 від 04.11.2024 на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2024 про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в справі №921/39/18.

Апелянт зазначає, що не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, при цьому зазначає наступне:
-          судом не взято до уваги, що боржник є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією, яка створена з метою забезпечення тепловою енергією споживачів, розташованих на території Тернопільської області;
-          у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості  теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» № 1730-XIII в редакції від 29.08.2021, яким передбачено врегулювання здійсненого теплопостачальною організацією відбору природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, що були предметом розгляду у справі № 921/39/18, та визначено порядок та особу, якій необхідно компенсувати даний об`єм природного газу;
-          даний наказ слід визнати таким, що не підлягає виконанню тому для належного виконання чинного законодавства України та не допущення подвійного стягнення;

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2024 у справі №921/39/18 скасувати, заяву задоволити. 
В судовому засіданні представник комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" підтримала заяву, просила визнати наказ від 02 липня 2018 року Господарського суду Тернопільської області про примусове виконання рішення від 14 травня 2018 року по справі № 921/39/18 таким, що не підлягає виконанню.
Представник приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" в судовому засіданні, заперечив проти визнання наказу від 02 липня 2018 року Господарського суду Тернопільської області про примусове виконання рішення від 14 травня 2018 року по справі № 921/39/18 таким, що не підлягає виконанню.
Представник третьої особи 2 навів свої доводи, не заперечував проти визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. 
Третя особа 1 направила до суду клопотання, про розгляд справи без його участі. 

Обставини, норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.
Статтею 129-1 Конституції України  встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За положеннями частини другої  статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Як встановлено судами, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2018 у справі № 921/39/18  вирішено стягнути з комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" на користь приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз"  8 064 404 (вісім мільйонів шістдесят чотири тисячі чотириста чотири) грн. 53 коп.  вартості компенсації неврегульованого небалансу природного газу  та 120 966 (сто двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. в повернення сплаченого судового збору.
Наказ про примусове виконання рішення від 14.05.2018 у справі № 921/39/18, видано -  02.07.2018.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05.03.2024 у справі № 921/579/23, вирішено стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз"  931 305 (дев`ятсот тридцять одна тисяча триста п`ять) грн 80коп. -  компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу,  22 167 (двадцять дві тисячі сто шістдесят сім) грн 63коп.  три проценти річних, 125 899 (сто двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять)грн 42 коп. - інфляційних втрат та 16 190 (шістнадцять тисяч сто дев`яносто) грн 60коп.- витрат по сплаті судового збору.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2024 рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.03.2024 № 921/579/23 залишено без змін.
Так у постанові Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2024 у справі 3  921/579/23 зазначено, що у цій справі (№ 921/579/23) позивач звернувся до відповідача із позовом про стягнення заборгованості щодо компенсації вартості обсягу природного газу спожитого без номінацій у березні - квітні 2017 року та квітні 2018 року і така вимога не була заявлена у жодній іншій зазначеній апелянтом справі.
Також у постанові, апеляційним судом зазначено, що відновити правовий стан, який склався в результаті зміни законодавства щодо проведення розрахунків за спожитий газ без номінацій, а також з урахуванням обставин, встановлених у постанові Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №826/16697/17, можливо  шляхом перегляду рішень за нововиявленими обставинами, а також звертаючись із позовом безпосередньо до ПАТ "НАК "Нафтогаз України".
Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", не позбавлене права подати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, з урахуванням висновків Західного апеляційного господарського суду у справі № 921/579/23 Постанова від 05.09.2024 та у справі № 921/173/18 постанова від 27.03.2024.
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, посилання заявника на наявність підстав для визнання наказу від 02 липня 2018 року Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/39/18 таким, що не підлягає виконанню, задля уникнення подвійного стягнення, не підтверджується встановленими  судом обставинами.
Відповідно до частини 1  статті 328 Господарського процесуального кодексу України  суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково,  якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин  (ч. 2  ст. 328  Господарського процесуального кодексу України).
При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:
- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);
- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.
В межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково,  встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника  добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.  Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.  (Правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 910/8665/17).
Проте заявником до заяви не додано доказів з яких можна було б зробити однозначний висновок, що наказ від 02 липня 2018 року Господарського суду Тернопільської області про примусове виконання рішення від 14 травня 2018 року по справі № 921/39/18 є таким, що не підлягає виконанню.
Відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив  у задоволенні заяви № 454/03 від 20.08.2024 (вх.№6648 від 21.08.2024) Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" про визнання наказу від 02 липня 2018 року Господарського суду Тернопільської області про примусове виконання рішення від 14 травня 2018 року по справі № 921/39/18 таким, що не підлягає виконанню.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Ухвалу господарського суду Тернопільської області прийнята з дотриманням вимог норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін. Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції.
За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" за №635/03 від 04.11.2024 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.10.2024 у справі №921/39/18– залишити без змін 
3. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.03.2025
Головуючий суддя                                                                      Бойко С. М.

Судді                                                                                          Бонк Т. Б.

                                                                                                    Якімець Г.Г.