ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  645/7215/23
Номер провадження 22-ц/818/2322/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 26 грудня 2024 року                                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року в складі судді Алтухової О.Ю. у справі № 645/7215/23 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця (далі- ФОП) ОСОБА_3 про захист прав споживачів.
Позов мотивовано тим, що 16 жовтня 2023 року вона придбала в інтернет-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в соціальній мережі Instagram жіночу сумку чорного кольору вартістю 1650,00 грн та шапку вартістю 560,00 грн шляхом перерахування коштів з карткового рахунку ОСОБА_4 на зазначений продавцем розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 .
Вказаний товар нею було отримано 23 жовтня 2023 року від відправника - ФОП ОСОБА_5 у відділені ТОВ «Нова пошта»
25 жовтня 2023 року, тобто на другий день після отримання сумки, у неї виникли проблеми з її експлуатацією, а саме відпала застібка на сумці, що унеможливило належним чином здійснювати закриття сумки. 
Вона звернулася до інтернет-магазину «katy_soho» в соціальній мережі Instagram з повідомленням про виявлений недолік та просила повернути товар, оскільки експлуатація сумки не можлива. Однак їй було повідомлено про можливість здійснити лише ремонт, який разом з відправкою відремонтованого товару буде здійснено за рахунок виробництва, а також, що вживана річ обміну/поверненню не підлягає. 
26 жовтня 2023 року вона поштою повернула товар продавцю, проте останній відмовився повертати їй сплачені за сумку кошти у розмірі 1650, 00 грн, зазначивши, що на товарі видно сліди використання, а тому можливим є лише здійснення ремонту товару.
При цьому всупереч попередніх домовленостей відповідачем зазначено, що доставка сумки на фабрику (місце ремонту), а також подальше пересилання буде за її рахунок, що нею погоджено не було.
02 листопада 2023 року продавець повернув їй невідремонтований товар. 
05 листопада 2023 року вона звернулась до інтернет-магазин з вимогою про розірвання укладеного на відстані договору, та повернення коштів за сумку у розмірі 1650,00 грн та відшкодування витрат, пов`язаних з поверненням сумки у розмірі 140 грн.
Оскільки товар був повернутий 26 жовтня 2023 року, то в строк до 25 листопада 2023 року (30 днів) відповідачі повинні були повернути кошти у розмірі 1650,00 грн.
Зважаючи, що розрахунок проведено не було, з відповідачів підлягає стягненню неустойка розмірі 1% вартості продукції за кожен день затримки повернення грошових коштів, а саме в період з 26 листопада 2023 року по 15 грудня 2023 року ( 20 днів х 1% (16,5 грн.) = 330, 0 грн. 
Стягнення з відповідачів сум у солідарному порядку обумовлено тим, що ФОП ОСОБА_2 (зазначена в якості відправника та отримувача товару, а ФОП ОСОБА_3 фактично отримав грошові кошти за сумку на свої банківські реквізити, оскільки сплата вартості товару позивачем саме на його реквізити була проведена на вимогу інтернет-магазину. 
Також, неправомірними діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, розмір якої оцінює в 10000 грн. Вказувала, що вона вимушена приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення проблеми з придбаним товаром, декілька разів змушена була їздити у відділення «Нової Пошти», неодноразово звертався до інтернет-магазину, а також за юридичною консультацією тощо.
Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_3 вартість продукції у розмірі 1650, 00 грн. та неустойку за період з 26 листопада 2023 року по 15 грудня 2023 року в сумі 330,00 грн, 10000 грн моральної шкоди, а також судові витрати.
29 січня 2024 року ФОП ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила позов залишити без задоволення.
Відзив мотивовано тим, що при отриманні сумки 23 жовтня 2023 року товар було оглянуто позивачкою та претензій щодо його якості висловлено не було.
У подальшому, 25 жовтня 2023 року позивач надіслала лист, в якому вказала, що сумка має недолік. При цьому, нею було зазначено що сумка перебувала в експлуатації, а саме: «дійшла з нею до зупинки та назад»; «я збирала сумочку відкривала декілька разів і на якомусь разі вона висмикнулась». Крім того, у позивача була відсутня фірмова бирка, що додатково свідчить про використання товару. 
Оскільки сумка була у використанні, товар не збережено у незміненому стані, то відсутні підстави для повернення коштів за товар.
Також, позивачкою не доведено як наявність істотного недоліку товару, так і спричинення їй моральної шкоди, розмір якої у шість разів перевищує суму товару, що був придбаний позивачем. 
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року позовні вимоги позовом ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, оскільки ОСОБА_1 фактично користувався придбаною сумкою, а тому за відсутності доказів про наявності у вказаному товарі істотних недоліків, які виникли з вини саме виробника (продавця, виконавця), підстави для задоволення позову та стягнення коштів відсутні.
03 травня 2024 року ОСОБА_1 на вказане рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позов. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час отримання товару його недоліки не були очевидними, у зв`язку з чим вона не мала можливості виявити його та відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах.
Вказувала, що кріплення на відпавшій кнопці мали пряму, а не загнуту форму, що свідчить про не здійснення виробником належної фіксації (приклеювання, вшиття тощо) кнопки у внутрішній бік матеріалу сумки.
Зазначені обставини стало очевидним тільки після отримання сумки в момент її короткочасної експлуатації при декількох механічних діях з відкриття та закриття сумки.
Зазначала, що вона не могла помітити недоліки товару, тому що візуально кнопка була вставлена у матеріал сумки, проте не було помітно яскраво виражених ознак того, що її кріплення не зафіксовані, оскільки ці кріплення знаходяться в середині матеріалу, а не на зовні. 
Судом першої інстанції не взято до уваги листування в соціальній мережі Instagram з профілем «restavrator.top» який займається ремонтом сумок, відповідно до якого магнітна кнопка на сумці є бракованою, що свідчить про появу недоліку товару під час виробництва товару.
Вказувала, що у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника), а тому для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.
Зважаючи на те, що інтернет-магазином були надані гарантії якості товару, а також, що відповідачі не довели, що недолік товару з`явився після його передання позивачу, а тому вони мають нести відповідальність за недолік товару шляхом повернення сплаченої суми грошей за нього.
Доводи відповідачів про відсутність підстав для повернення коштів за сумку у зв`язку з наявністю слідів використання на сумці є безпідставними, оскільки навіть на відео під час розпакування нової сумки, аналогічної тій яку вона придбала, містяться такі ж заломи (складки) у вигляді прямих ліній на верхній частині сумки у внутрішній її стороні, яку видно при відкритті сумки. 
Зважаючи, що всупереч ст. ст. 12,13 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі не повернули сплачену грошову суму в повному обсязі за товар внаслідок його розірвання, а тому останні, відповідно до частини 9 ст. 12 3акону України «Про захист прав споживачів», зобов`язані сплатити неустойку.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України (на час призначення справи до розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в інтернет-магазині «katy_soho» в соціальній мережі Instagram Помазан А.С. замовила сумку чорного кольору вартістю 1650,00 грн та шапку вартістю 650 грн (а. с. 25-19).
В цей же день позивач на повідомлені реквізити ФОП ОСОБА_3 з карткового рахунку ОСОБА_4 здійснила попередню повну оплату вартості вказаних товарів сумки у загальному розмірі 2210,00 грн (а.с. 24).
Вказаний товар отримано позивачкою 23 жовтня 2023 року, що не заперечується сторонами.
25 жовтня 2023 року позивач звернулася до інтернет-магазину «katy_soho» в соціальній мережі Instagram з повідомленням продавця про виявлений недолік та повернення товару.
Придбана сумка відправлена позивачкою поштою та отримана продавцем 31 жовтня 2023 року (а.с. 22)
Після отримання товару продавцем було повідомлено ОСОБА_1 про можливість здійснити лише ремонт, який разом з відправкою відремонтованого товару буде за рахунок виробництва. Також зазначено про неможливість повернення коштів, оскільки сумка була у використанні, а тому товар обміну/поверненню не підлягає (а.с. 31-48).
Сторонами не заперечується, що після відмови продавця повертати кошти за товар, продавцем було запропоновано ремонту сумки, поштові витрат на пересилання товару до інтернет-магазину, потім від інтернет-магазину до фабрики (місце ремонту) та після ремонту відсилання до власника мали бути сплачені позивачем, що не було погоджено останньою.
02 листопада 2023 року спірний товар повернуто позивачці.
05 листопада 2023 року ОСОБА_1 повідомила інтернет-магазин про розірвання укладеного на відстані договору, шляхом надсилання повідомлення в соціальній мережі Instagram. Також, позивач просила здійснити повернення сплаченої нею суми грошей за сумку в повному обсязі, а саме 1650 грн та відшкодувати витрати, пов`язані з пересиланням сумки у розмірі 140 грн. Також ОСОБА_1 повідомлено продавця про місце, куди сумка буде повернута (шляхом відправки на відділення нової пошти № 34 (м. Рівне) на ім`я ОСОБА_2 ) (а.с. 47-48) 
13 листопада 2023 року на вказану претензію ФОП ОСОБА_6 повідомлено про неможливість повернення коштів, оскільки товар містить сліди носіння товару. Також зазначено, що 10 листопада 2023 року в соціальній мережі Instagram продавцем запропоновано 2 шляхи вирішення даної ситуації. Перший - повернення покупцеві логістичних витрат, понесених у зв`язку з поверненням товару у сумі 140 грн та компенсація вартості ремонту у сумі 200 грн на розрахунковий рахунок. Другий - повернення покупцеві логістичних витрат понесених у зв`язку з поверненням товару у сум 140 грн та повторне пересилання товару для здійснення ремонту, логістичні витрати покриває продавець. Проте покупець проігнорував повідомлення та 11 листопада 2023 року на повідомлені реквізити покупця були відшкодовані витрати, пов`язані з поверненням товару у розмірі 140 грн (том 1, а.с. 56-57, 58).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», укладення договору на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема, Інтернет (статті 1, 13).
Оформлення замовлення товару через сайт є отриманням оферти, а прийняття товару через пошту є акцептом після якого договір купівлі-продажу товару на відстані вважається укладеним.
Таким чином, в даному випадку, відбулось замовлення товару на сайті, доставка товару покупцю поштою та сплата коштів за товар по договору купівлі-продажу товару, укладеного на відстані відповідно до ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п. 1.1. Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями, що затверджені Наказом Міністерства економіки України № 103 від 19 квітня 2007 року (далі - Правила), останні визначають відносини між споживачем і суб`єктом господарювання - продавцем товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на відстані чи поза торговельними або офісними приміщеннями, а також регламентують вимоги в дотриманні прав споживачів щодо належної якості, безпеки і належного торговельного обслуговування.
За змістом п. 1.1. Правил, предметом їх регулювання є насамперед дистанційний продаж продукції чи товарів не за місцем їх виробництва чи знаходження, за договорами купівлі-продажу.
Пунктом 1.7. Правил встановлено, що споживач має право розірвати договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, за умови повідомлення про це продавця протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття товару або першої поставки такого товару, за умови, що такий товар є річчю, а прийняття чи поставка товару відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.
Згідно з визначеннями, що містяться у статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.
У пункті 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.
Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі зобов`язані: перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися  з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.
Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується (стаття 673 ЦК України).
Згідно зі статтею 675 ЦК України строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк), може бути встановлений договором або законом. Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 7 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. При виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків.
Відповідно до частини 1 статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі  з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
Положеннями статті 709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»  у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
У частині 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.
За частиною 1 статі 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.
Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.
Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із недоведеності позивачем наявності підстав для повернення коштів. 
Сторонами не заперечується, що товар, хоч й не тривалий час, але перебував у використанні, на ньому відсутні бірки, тощо, що виключає можливість застосування положень статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів».
Доказів існування істотних недоліків у розумінні частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто таких, що унеможливлюють використання товару за призначенням та не можуть бути усунуті шляхом ремонту позивачкою не надано.
Посилання ОСОБА_1 на листування з профілем «restavrator.top» не є допустимим доказом у справі на підтвердження продажу позивачці товару неналежної якості, оскільки доказів, що вказана особа має відповідну освіту, спеціальні навички та є спеціалістом в даній галузі матеріали справи не містять. Крім того, спірний товар вказаною особою безпосередньо не оглядався, що також свідчить про недопустимість вказаного доказу.
За таких обставин судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення позову без задоволення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2024 року.

Головуючий                                        Ю.М. Мальований

Судді                                                Н.П. Пилипчук 

О.Ю. Тичкова