ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" лютого 2025 р.           Справа№ 910/6186/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Сибіги О.М. 
          Кравчука Г.А. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 20.02.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудвироб"
на рішення Господарського суду міста Києва
від 12.11.2024
у справі №910/6186/24 (суддя Селівон А.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудвироб" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна"
про стягнення 1 400 011, 20 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудвироб" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" про стягнення 1 400 011, 20 грн заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № 3 178/354440 від 27.01.2022 року, в частині своєчасної поставки техніки відповідно до здійсненої передплати, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі вартості непоставленого товару, за наявності якої позивачем нараховані проценти річних.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудвироб" 940 117,20 грн попередньої оплати, 59 468,06 грн процентів річних та 11 995,03 грн витрат по сплаті судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів поставки позивачу товару відповідно до здійсненої передплати або повернення грошових коштів відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати товару підлягають частковому задоволенню в сумі 940 117,20 грн.
Також суд дійшов висновку, що обґрунтованим є нарахування процентів на передплату в сумі 940 117,20 грн, з урахуванням якої здійснюється нарахування трьох процентів річних, що за перерахунком суду становить 59 468,06 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудвироб" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 12.11.2024 у справі №910/6186/24 скасувати в частині незадоволених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог прийняте місцевим судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник стверджував, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 533 ЦК України, якими передбачено - якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Також апелянт зазначив, що попередній орієнтовний розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становить 80 000,00 грн. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024 апеляційну скаргу у справі №910/6186/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.
16.12.2024 матеріали справи №910/6186/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2025, у зв`язку з перебуванням суддів Тищенко А.І. та Тарасенко К.В. у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/6186/24.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07.01.2025, справу №910/6186/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Сибіга О.М., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУДВИРОБ" на рішення  Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 у справі №910/6186/24. Судове засідання призначено на 20.02.2025.
18.02.2025 через підсистему "Електронни суд" від апелянта надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі його представника.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025, у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/6186/24.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.02.2025, справу №910/6186/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Сибіга О.М., Кравчук Г.А.

Явка представників сторін

У судове засідання 20.02.2025 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом доставки процесуальних документів до Електронного кабінету, що підтверджується довідками від 21.01.2025. До того ж апелянтом подано заяву про розгляд апеляційної скарги без участі його представника.
Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

27.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРБУДВИРОБ" (позивач у справі, покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГСОЛКО УКРАЇНА" (відповідач у справі, продавець за договором) укладено Договір №З 178/354440 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого продавець поставляє, а покупець приймає та зобов`язується оплатити техніку, а саме: Самоскид комерційна назва SITRAK C7H 8х4 - 23м.куб, марка: SINOTRUK, модель ZZ 3316V326ME, в кількості 1 (одна) одиниця, в подальшому іменований "Товар", на умовах визначених Договором. 
У пункті 1.2 Договору сторони визначили, що технічні характеристики, специфікація, склад Товару визначаються в Додатку №1 (Специфікації) до Договору, яка є його невід`ємною частиною.
Згідно пункту 2.1. Договору вартість Товару, без урахування ПДВ, складає гривневий еквівалент 91 666, 66 Доларів США, сума ПДВ складає гривневий еквівалент 18 333, 34 Доларів США, загальна вартість Товару, з урахуванням ПДВ складає гривневий еквівалент 110 000 Доларів США, що підлягає сплаті по курсу перерахунку.
На дату підписання Договору гривневий еквівалент вартості Товару з ПДВ складає 3 186603,75 гривень (пункт 2.2 Договору).
За змістом пункту 2.2 Договору Курс перерахунку за умовами даного Договору - це курс продажу (ASK курс) Долару США на момент закриття торгів на Українському міжбанківському валютному ринку (далі -УМВР) на день, що передує дню перерахування коштів по даному Договору.  
Коригування ціни за п. 2.3 Договору здійснюється шляхом підписання сторонами Додаткового договору. У разі необхідності коригування ціни продавець направляє покупцю для підписання Додатковий договір з визначеною після коригування ціною. Покупець протягом трьох календарних днів з моменту отримання зобов`язується підписати Додатковий договір з визначеною після коригування ціною та повернути його продавцю (п.2.4 Договору). 
За умовами пункту 5.1. Договору покупець зобов`язується здійснити оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця наступним чином:
5.1.1 Покупець зобов`язується  сплатити гривневий еквівалент 11 000 Доларів США, що становить 10% від загальної вартості Договору та підлягає сплаті за Курсом перерахунку в термін до 31.01.2022 року;
5.1.2 Покупець зобов`язаний сплатити гривневий еквівалент 22 000 Доларів США, що становить 20% від загальної вартості Договору та підлягає сплаті за Курсом перерахунку в термін до 15.02.2022 року;
5.1.3 Покупець зобов`язаний сплатити гривневий еквівалент 77 000 Доларів США, що становить 70% від загальної вартості Договору та підлягає сплаті за Курсом перерахунку протягом п`яти банківських днів з моменту отримання офіційного повідомлення від продавця про готовність Товару до відвантаження.
Так, відповідно до Специфікації до Договору (Додаток № 1 до Договору) сторони погодили поставку товару, зазначивши також його комплектацію та характеристики - Самоскид комерційна назва SITRAK C7H 8х4 - 23м.куб, марка: SINOTRUK, модель ZZ 3316V326ME, в кількості 1 (одна) одиниця, Двигун дизельний МС 11.44-40-440 к/с, Євро - 5, об`єм двигуна 10518 см. куб.
На виконання зазначених умов Договору позивачем як покупцем на підставі виставлених відповідачем рахунків № 4762/354440 від 31.01.2022 року та № 1358/354440 від 17.02.2022 року здійснено попередню оплату товару у розмірах та в строки, визначені п.п. 5.1.1, 5.1.2 Договору, шляхом перерахування на рахунок відповідача грошових коштів в загальній сумі 940 117,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1960 від 31.01.2022 року на суму 317 278,50 грн., що за Курсом перерахунку складає 11 000,00 Доларів США, та платіжною інструкцією № 1971 від 17.02.2022 року на суму 622 838,70 грн., що за Курсом перерахунку складає 22 000,00 Доларів США, тобто всього еквівалент 33 000,00 дол. США.
У відповідності до п. 4.1 Договору продавець передає товар покупцеві на умовах EXW (склад продавця: 08141, Київська область, Києво - Святошинський район, с. Святопетрівське, вул. Індустріальна, 31), згідно з Інкотермс 2020 року протягом 70 (сімдесяти) календарних днів після зарахування на поточний рахунок продавця 10% загальної вартості Договору від покупця.
Згідно термінів Інкотермс поставка EXW (англ. Ex Works), або (Франко завод (…назва місця)) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.
За умовами пункту 4.2 Договору передання товару оформляється накладними на отримання товару та/або актами прийому-передачі товару, що підписуються уповноваженими представниками обох сторін. Товар приймається за кількістю, якістю та комплектацією. Для підписання накладних на отримання товару та або актів прийому-передачі Товару, в залежності від того, що сталося раніше, покупець не може пред`являти продавцю претензій щодо кількості та комплектації товару. З моменту передання товару покупцю, він несе всі ризики випадкової втрати, пошкодження Товару.
Разом з товаром продавець передає покупцю: Акт прийому-передачі; Документи, передбачені чинним законодавством України для державної реєстрації Товару; Рахунок на сплату Товару; Видаткову накладну на Товар (оригінал).
Відповідно до п. 4.3 Договору покупець набуває право власності на товар після одержання продавцем від покупця 100% загальної вартості Договору. З моменту передання товару покупцю він несе всі ризики випадкової втрати, пошкодження товару.
До моменту 100% оплати товар зберігається на складі покупця (п.4.4 Договору).
У свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо передачі товару покупцеві у передбачений пунктом 4.1 Договору строк, а саме протягом 70 календарних днів після зарахування на свій поточний рахунок 10% загальної вартості Договору, не виконав. 
Таким чином, як зазначено позивачем в позовній заяві, свої зобов`язання щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРБУДВИРОБ" попередньої оплати на суму 1 316 700,00 грн, що еквівалентно 33 000,00 дол. США, або ж поставки товару (самоскиду SINOTRUK) відповідно до умов Договору у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору відповідач не виконав, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у розмірі 1 316 700,00 грн., яку останній просив стягнути в поданій суду позовній заяві.
          Позивачем також нараховано 3% річних від суми отриманої попередньої оплати, від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати, а саме за період з 12.04.2022 року по 20.05.2024 року, що за розрахунком позивача становить 83 311,20 грн.
Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який регулюється нормами §3 глави 54 Цивільного кодексу України.
Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Судом встановлено, що на виконання умов Договору від 27.01.2022 позивачем як покупцем на підставі виставлених відповідачем рахунків № 4762/354440 від 31.01.2022 року та № 1358/354440 від 17.02.2022 року здійснено попередню оплату товару у розмірах та в строки, визначені п.п. 5.1.1, 5.1.2 Договору, шляхом перерахування на рахунок відповідача грошових коштів в загальній сумі 940 117,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1960 від 31.01.2022 року на суму 317 278,50 грн., що за Курсом перерахунку складає 11 000,00 Доларів США, та платіжною інструкцією № 1971 від 17.02.2022 року на суму 622 838,70 грн., що за Курсом перерахунку складає 22 000,00 Доларів США, тобто всього еквівалент 33 000,00 дол. США.
Факт отримання вказаних коштів, їх розмір та зарахування відповідачем не заперечувався.
При цьому судом встановлено відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо виконання ТОВ "Укрбудвироб" як покупцем умов Договору в частині внесення передоплати у сумі 940 117,20 грн. (еквівалент 33 000,00 доларів США за Курсом перерахунку), що становить 30% від загальної вартості Договору, який складає 110 000,00 доларів США, в тому числі щодо строків та розміру такої оплати, а також заперечень щодо врахованого позивачем при здійсненні оплат Курсу перерахунку долару США. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем виконані зобов`язання щодо здійснення передплати за товар в розмірі, обумовленому сторонами на підставі укладеного між ними Договору та узгодженої Специфікації до нього, а саме гривневого еквіваленту 30% від загальної вартості Договору.
Факт перерахування позивачем грошових коштів за Договором належним чином підтверджено матеріалами справи.
Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання щодо передачі товару покупцеві у передбачений пунктом 4.1 Договору строк, а саме протягом 70 календарних днів після зарахування на свій поточний рахунок 10% загальної вартості Договору, не виконав. Доказів поставки товару у відповідності до умов Договору матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.
При цьому, доказів повідомлення покупця як про неможливість здійснення поставки товару за Договором, так і вчинення дій щодо офіційного повідомлення покупця про готовність товару до відвантаження згідно умов п. 5.1.3 Договору відповідачем також не надано.
Відповідно до частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України та частин 1, 2 статті 220 Господарського кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.
Так, за результатами аналізу наявних у справі доказів судом визначено правову природу сплаченої суми коштів в розмірі 940 117, 20 грн як передоплата, тобто кошти, які попередньо оплачені стороною договору на користь іншої сторони з метою виконання нею своїх зобов`язань.
У постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 909/524/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.
Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Подібний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 27.08.2019 року у справі №911/1958/18.
Отже, відсутність дій відповідача щодо поставки товару надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Неповернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії" (пункт 74), "Пономарьов проти України" (пункт 43), "Агрокомплекс проти України" (пункт 166).
Поряд з цим, судом встановлено, що позивачем здійснено розрахунок суми заборгованості згідно визначеного п. 2.2 Договору курсу перерахунку, а саме гривневий еквівалент 33 000,00 доларів США: 33 000,00 дол. США*39,90 грн./дол. США, та визначено розмір заявленої до повернення передплати в сумі 1 316 700,00 грн.
Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
У статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.
Таким чином, виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, проте умови договору від 27.01.2022 передбачають виконання покупцем зобов`язань з оплати товару в гривневому еквіваленті ціни останнього, яка визначена в доларах США, з урахуванням Курсу перерахунку, визначеного п. 2.2 Договору.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком  місцевого суду про помилковість здійсненого позивачем розрахунку суми боргу та відсутність підстав для застосування передбаченого п. 2.2 договору Курсу перерахунку при визначенні розміру попередньої оплати, яка підлягає поверненню відповідачем, оскільки передбачений умовами п. 2.2 договору перерахунок застосовується виключно під час здійснення оплати в гривневому еквіваленті відповідно до п. 5.1 договору.
Враховуючи що позивачем, на виконання умов п. 5.1 договору, було здійснено передплату у гривневому еквіваленті 33  000 Доларів США, за Курсом перерахунку, встановленому п. 2.2 договору, що дорівнює 940 117,20 грн, колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що підлягає поверненню позивачу розмір фактично здійсненої передплати, а саме 940 117,20 грн.
Протилежні доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі стосовно наявності підстав для застосування передбаченого п. 2.2 договору Курсу перерахунку при визначенні розміру попередньої оплати, яка підлягає поверненню відповідачем, відхиляються апеляційним судом, оскільки не спростовують висновків суду викладених вище.  
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем його договірних зобов`язань, позивач також просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" 83   311,20 грн 3% річних.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних, що за перерахунком суду становить 59 468,06 грн.
Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.
Викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудвироб".
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 12.11.2024 відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудвироб" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 у справі №910/6186/24 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудвироб".
Матеріали справи №910/6186/24 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 03.03.2025

Головуючий суддя                                                                      Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                О.М. Сибіга

                                                                                Г.А. Кравчук