П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

6 грудня 2024 року                                                                                              місто Київ  
                            справа № 759/10442/22
                                                                       провадження №22-ц/824/9522/2024  
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,
 
сторони :
позивач -ОСОБА_1 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрідом Фінанс Україна"
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду  в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 8 лютого 2024 року,ухвалене у складі судді Петренко Н.О.,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У серпні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» про визнання небросовісним/несправедливим, а отже недійсним, умови п. 4.1, п. 5.1 договору № ДД-20211026/00000002; стягнення невиплачених процентів в сумі 696,00 грн. за користування відповідачем коштами позивача у сумі 115 000,00 грн. за період 26 днів червня 2022 з -1 червня 2022р. до 26 червня 2022р.; стягнення пені у розмірі 3% річних розміру невиплаченого проценту за червень 2022 за кожний день прострочення та компенсацію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 5 519,00 грн.; стягнення моральної шкоди у розмірі невиплаченого позивачу проценту за червень 2022р. у сумі 696,00 грн.
Позов обгрунтовано тим, що 26.10.2021 між відповідачем та позивачем був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів № ДД-20211026/00000002, відповідно до умов якого позивач, поза фондовою біржею купує у відповідача 100 шт. ОВДП НОМЕР_1 за встановленою відповідачем ціною 1150 грн/шт. Загальною вартістю 115000 грн. Відповідач, щомісяця нараховує покупцю купонний дохід в розмірі 8,5% річних від загальної вартості ЦП (115000 грн.), які перебувають у власності покупця на останній день місяця, за який нараховується купонний дохід, за повний календарний місяць. Позивач має право на зворотній продаж ЦП з 5-го по 15-те число лютого, травня, серпня та листопада кожного року до погашення ЦП емітентом, а відповідач зобов`язується здійснити придбання ЦП поза фондовою біржою. Відповідач протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту звернення позивача щодо реалізації ЦП (зворотного продажу) укладає з Позивачем Договір купівлі-продажу цінних паперів (зворотного продажу) та протягом 3-х (трьох) банківських днів з дня зарахування ЦП на свій рахунок в цінних паперах зобов`язується здійснити оплату придбаних ЦП шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача. У разі невиконання, неналежного виконання сторонами зобов`язань за цим договором, винна сторона несе відповідальність відповідно до  чинного законодавства України.
Маючи намір скористатися правом зворотного продажу  саме 05.05. 2022  позивач 31.03.2022 звернувся до призначеного йому відповідачем інвестиційного експерта Ільченка Анатолія в додатку Вайбер, з вимогою надання роз`яснення (Інформації) щодо процедури оформлення зворотного продажу ОВДП UA4000204150 та виплат процентів за ними. 31.03.2022 та 04.04.2022 позивач направив відповідачу звернення щодо зворотнього продажу ОВДП UA000204150
Відповідачем повідомлено 04.05.2022р. , що згідно з п.1 рішення Національна НКЦПФР №144 від 08.03.2022 тимчасово з 11:00 24.02. 2022 зупинено обіг та викуп всіх цінних паперів. ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС УКРАЇНА» здійснить зворотний викуп 100 шт. ОВДП НОМЕР_1 після прийняття НКЦПФР відповідного рішення, яким буде скасовано обмеження щодо обігу та викупу всіх цінних паперів (у т.ч. ОВДП)», яка фактично була відмовою відповідача укласти договір про зворотній продаж ОВДП UA4000204150 з подальшою виплатою позивачу коштів в сумі 115000 грн. не пізніше 05.05.2022.
НКЦПФР розглянула скаргу позивача від 04.05.2022 та постановила рішення №702 від 21.06.2022 про визнання можливим проведення ОСОБА_1 зворотного продажу поза фондовою біржею раніше придбаних ним у ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС УКРАЇНА» на умовах договору №ДД- 20211026/00000002 100 шт. облігацій внутрішніх державних позик України (ISIN UA4000204150) ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС УКРАЇНА». Вказує, що відповідач користувався коштами позивача у сумі 115 000,00 грн. у період з 01.06.2022 до 26.06.2022 на свій розсуд задля задоволення своїх інтересів та особистого збагачення, та не виплатив відсотки за користування вказаними коштами. Відповідач фактично не виконав обов`язку згідно вимог умов п.5.6 договору відмовою від 04.05.2022.
Крім того, вважає умови п. 4.1, п. 5.1 договору недобросовісними, оскільки відповідач свідомо визначає обмежений графік можливості для позивача оформлення зворотного продажу ЦП не тільки по місяцям лютий, травень, серпень та листопад кожного року, але й по днях цих місяців з 5-го по 15-е число.
 Крім того, позивач  просив  стягнути пеню, 3% річних, компенсацію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 5519 грн. та моральну шкоду в розмірі невиплаченого позивачу проценту за червень 2022 року в сумі 696 грн. 
Рішенням  Святошинський районний суд м. Києва від 8 лютого 2024 року частково задоволені позовні вимоги  ОСОБА_1 до ТОВ «Фрідом Фінанс Україна», третя особа: Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку про захист прав споживачів.
Стягнуто з ТОВ "Фрідом Фінанс Україна"  на користь ОСОБА_1 невиплачений процент у розмірі 696 грн. за користування коштами в сумі 115 000 грн. за 26 днів за період з 01 червня 2022 рокудо 26 червня 2022 року.
Стягнутоз ТОВ "Фрідом Фінанс Україна"  на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн..
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій  просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовиу задоволенні позовних вимог про стягнення   пені у розмірі 3% розміру невиплаченого проценту за червень 2022 року за кожен день прострочення та компенсацію з урахуванням встановленого індексу  інфляції за весь час прострочення в розмірі  5519 грн. та моральну шкоду в розмірі невиплаченого позивачу проценту в сумі 696 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення таких вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд помилково керувався в оскаржуваному рішенні суду положенням пункту 19 Перехідних положень Цивільного кодексу України, яка  передбачає , що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Вважає,  що суд першої інстанції помилково обрав пункт 19, але мав на увазі пункт 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України.
При цьому, зазначає, що пункт 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України не може застосовуватися до відносин, які склались  між позивачем та відповідачем,  які не є відносинами з надання позивачем кредиту відповідачу.
А отже ані пункт 19, ані пункт 18 Перехідних положень ЦКУ не можуть вважатися підставою для обмеження застосування до відповідача вимог норм ст.625 ЦКУ за прострочення виконання договірного обов`язку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ТОВ "Фрідом Фінанс Україна" заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Разом з тим, не заперечував, що  до відносин, які виникли між сторонами на підставі укладеного договору, підлягає застосуванню Закон України «Про захист прав споживачів».
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав  і просив її задовольнити.
Представник ТОВ «Фрідом Фінанс Україна»  адвокат Шаповалов В.М. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обгрунтоване залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.
Судом установлено, що  26.10.2021 між ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів № ДД-2021102600000002, відповідно до умов якого  продавець зобов`язується поза фондовою біржою продати покупцю, а покупець зобов`язується купити та оплатити  наступні цінні папери - облігації внутрішніх державних позик України довгострокова  відсоткова іменна, міжнародний код UA4000204150, кількість 10 штук, дата погашення 26.02.2025, загальна вартість 115000 грн.
Відповідно до п.4.1 договору продавець (відповідач) щомісяця нараховує покупцю купонний дохід в розмірі 8,5% річних від загальної вартості ЦП, визначених в п.1.2 цього договору.
Відповідно до п.5.1 договору покупець має право на зворотній продаж ЦП з 5-го по 15-те число лютого, травня, серпня та листопада кожного року до погашення ЦП емітентом, а відповідач зобов'язується  здійснити придбання ЦП поза фондовою біржою за ціною, визначеною відповідно до п.5.5 цього договору.
Відповідно до п.5.6 договору продавець протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту звернення покупця (позивача) щодо реалізації ЦП (зворотного продажу) укладає з позивачем договір купівлі-продажу цінних паперів (зворотного продажу) та протягом 3-х (трьої) банківських днів з дня зарахування ЦП на свій рахунок в цінних паперах зобов`язується здійснити оплату придбаних ЦП шляхом переахування грошових коштів на банківський рахунок покупця.
Відповідно до п.6.2 договору продавець та покупець стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, даний договір спрямований на реальне настання  правових наслідків, що обумовлені ним, їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, а також те, що даний договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, сторони не обмежені у праві вчиняти правочин, вільне володіння  українською мовою дозволяє кожному із них правильно розуміти зміст цього договору, правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Покупець не визнаний в установленому порядку  недієздатним (повністю або частково), не перебуває у хворобливому стані, не страждає у момент укладення даного договору на захворювання, не перебуває під впливом лікарських та інших препаратів, що перешкоджають усвідомленню його суті, він може самостійно прочитати та підписати цей договір.
ОСОБА_1 31.03.2022 звернувся до ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» щодо зворотного продажу цінних паперів 05.05.2022 поза фондовою біржою на умовах договору № ДД-2021102600000002.
Листом ТОВ «Фрідом Фінанс Україна»  позивача було повідомлено, що згідно з п.1 рішення НКЦПФР № 144 від 08.03.2022 тимчасово з 11:00 24.02.2022 зупинено розміщення, обіг та викуп всіх цінних паперів, окрім проведення операцій необхідних для здійснення: 1) Національним банком монетарної та грошово-кредитної політики; 2) Міністерством фінансів операції з обслуговування державного боргу. Отже, на час воєнного стану НКЦПФР заборонила укладати угоди щодо цінних паперів, за винятком угод військовими облігаціями.
З листа  Національної комісії  цінних паперів та фондового ринку  вбачається, що з огляду на перелік міжнародних ідентифікаційних кодів цінних паперів, операції з якими дозволені на вторинному ринку на період дії воєнного  часу  НОМЕР_1 , не належить до міжнародних ідентифікаційних кодів цінних паперів, операції з якими дозволені на вторинному ринку  на період дії воєнного часу.
Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 21.06.2022 № 702 визнано можливим проведення ОСОБА_1 зворотного продажу поза фондовою біржою раніше придбаних ним у відповідача на умовах договору № ДД-2021102600000002 100 шт. облігацій внутрішніх державних позик України (UA4000204150).
24.06.2022 між ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» та позивачем був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №ДД-2021102600000001.
Відповідно до платіжного доручення № 2109 від 27.06.2022  ОСОБА_1 отримав оплату у розмірі 115000 грн. за ОВДП згідно договору купівлі-продажу цінних паперів №№ДД-2021102600000001 від 24.06.2022.
Відповідач мав сплатити позивачу 8,5% за період з 01.06.2022 по 26.06.2022 (26 днів) у розмірі 696 грн. за користування коштами у розмірі 115000 грн. згідно договору.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  відповідач не виконав умови укладеного з ОСОБА_1 договору,  коштами, які був зобов`язаний виплатити ОСОБА_1 як купонний дохід в розмірі 8,5% річних від загальної вартості ЦП безпідставно користувався 26 днів за період з 01.06.2024 по 26.06.2024 Оскільки відповідач добровільно не виплатив кошти в сумі 696 грн. як купонний дохід,  відповідно така сума підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.  З огляду на вимоги п.18 Прикінцевих та  Перехідних положень ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що  позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають. Крім того, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення  моральної шкоди, оскільки вважав ці вимоги безпідставними та недоведеними.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог  про визнання недобросовісними/несправедливими,  а отже недійсними умови п.4.1, 5.1 договору  № ДД-2021102600000002,  суд першої інстанції виходив із того, що  договір був укладений відповідно до вимог законодавства; позивач, підписуючи вказаний договір, розумів значення і умови договору, волевиявлення його було вільним, договір укладався на добровільних засадах, протилежного суду не надано.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за  прострочення виконання грошового зобов`язання, а також відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника  виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання  має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до  звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно  з ч.ч.1,2 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється  частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у  випадках, встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України).
Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц.
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Установлено, що ТОВ «Фрідом Фінанс Україна», маючи обов`язок виплатити  ОСОБА_1  купонний дохід в розмірі 8,5% річних від загальної вартості  цінних паперів (115000 грн.) за період з 01.06.2024 по 26.06.2024, свого обов`язку не виконало, грошові кошти в сумі 696 грн.  27.06.2022 позивачу не сплатило. Відповідно  ТОВ «Фрідом Фінанс Україна» має невиконане  перед ОСОБА_1 грошове зобов`язання.
За таких обставин, вимоги позивач про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, розрахованих на підставі ст.625 ч.2 ЦК України, є обгрунтованими.
Натомість посилання суду  першої інстанції на положення п.18 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України (в рішенні невірно зазначено п.19) є помилковим, оскільки  зазначений пункт підлягає застосуванню до  кредитного договору, договору позики.
Три відсотки річних та інфляційні втрати   від простроченої суми, яка становить 696 грн., складають відповідно 34 грн. та 95,80 грн. ( період з липня 2022 року по лютий 2024 року).
За змістом ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не  пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт22); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб  (пункт 19); послугою є  діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного  договором матеріального чи немайнового блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Велика Палата Верховного Суду у постанові  від 25 січня 2022 року у справі 761/16124/15-ц  зауважила, що дійсний зміст приписів ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів слід трактувати так, що пеня має бути визначена виконавцем та має рахуватися від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору. У такому разі згідно із ч.5 ст.10 Закону про захист прав споживачів базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача.
         Отже, оскільки відповідач користувався коштами ОСОБА_1   у період з 01.06.2024 по 26.06.2024, що встановлено судом і не оспорюється ТОВ  «Фрідом Фінанс Україна», останнє на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» має сплатити пеню в сумі 508,26 грн. за період з 01.07.2022 по 08.02.2024.                                                                      
Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду  за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За  загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і теж правопорушення може призводити до негативних наслідків, як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.23 ЦК України  особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку  з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні  честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне  значення. При визначенні розміру відшкодування  враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром  цього відшкодування.
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому  її спричинення - право на  відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб'єктивного цивільного права може бути компенсовані в тому разі, яко це прямо не передбачено законом або тим и іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено ( правовий висновок  Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові  від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).
Установлено, що право ОСОБА_1   на отримання купонного доходу   порушено відповідачем, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом, на що було витрачено позивачем його особистий час. Позивач повинен був докладати зусиль для повернення належних  йому  грошових коштів доходу, що негативно позначилося на психологічному стані позивача та призвело до моральних страждань.
Заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 696 грн. відповідає принципам розумності та справедливості, а тому сама така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, рішення суду  в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, пені та відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення  про  часткове задоволення позовних вимог.
В іншій частині рішення суду першої інстанції  учасниками справи не оскаржується, відповідно апеляційним судом не переглядається.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 8 лютого 2024 року в частині  відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрідом Фінанс Україна" про стягнення пені, трьох відсотків річних,  інфляційних втрат та моральної шкоди,  скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.
Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрідом Фінанс Україна" на користь ОСОБА_1  три проценти річних в сумі 34 грн., інфляційні втрати в розмірі 95,80 грн., пені в сумі 508,26 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрідом Фінанс Україна" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 696 грн.
В іншій частині рішення Святошинського районного суду м.Києва залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 14 січня 2025 року.

 
 
Суддя-доповідач:                                                        О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                          Л.Д. Поливач 
 
                                                                                     А.М. Стрижеус