справа № 504/801/21
головуючий у суді І інстанції Волчко А.Я.
провадження № 22-ц/824/14817/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І. 
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
04 грудня 2024 року                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шабан Наталії Василівни на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2024 року 
за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Шабан Наталії Василівни про забезпечення позову
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання виконаним та визнання прав, - 
в с т а н о в и в :
У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому позивач просить суд:
визнати виконаними в повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати забезпечувальних гарантійних коштів у сумі еквівалентній 22 940,08 доларів США за попереднім договором купівлі-продажі квартири від 31 жовтня 2017 року, у тому числі залишку забезпечувальних гарантійних коштів у сумі 179 371 грн, що є еквівалентом 6 882,85 доларів США, згідно з комерційним курсом на день оплати;
визнати майнові права ОСОБА_1 на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 ;
зобов`язати ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , на умовах попереднього договору від 31 жовтня 2017 року.
 
25 травня 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Шабан Н.В. подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.
Заява обґрунтована тим, що відповідач передав права на спірне майно шляхом оформлення договору дарування іншій особі - ОСОБА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 379567866 від 22 травня 2024 року. Повідомляє, що наявні підстави вважати, що новий власник ОСОБА_3 має намір продати спірну квартиру.
Указані обставини свідчать, що спірне майно може бути реалізовано до вирішення справи по суті та у подальшому перехід права власності на квартиру іншій особі ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача.
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно можливо здійснити виключно щодо майна, яке належить відповідачеві, а накладення арешту на майно осіб, які не залучені до участі у справі є неприпустимим.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Шабан Н.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до інформаційної довідки № 379567866 від 22 травня 2024 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого(надалі також ДРРП) власником квартири №40 11 грудня 2023 року став ОСОБА_3 - за договором дарування, серія та номер 3136, виданий 11.12.2023, видавник Саєнко О.О., приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області. 
При цьому у інформаційній довідці № 379567866 від 22 травня 2024 року відсутня інформація про дарувальника - попереднього власника квартири №40 . 
Відтак, достеменно невідомо, протягом якого періоду відповідач            ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_1 , що, згідно висновку суду, мало бути умовою задоволення заяви про забезпечення позову. 
Відповідач був замовником будівельних робіт зі спорудження будинку АДРЕСА_1 . Однак, право власності на новостворене майно після здачі його в експлуатацію за собою не зареєстрував. 
Станом на 17 липня 2024 року у Державному реєстрі речових прав відсутні відомості про відповідача як власника спірного будинку. 
Вказує, що у позивача є всі підстави вважати, що впродовж найближчих місяців квартира АДРЕСА_1 буде продана, жодних перешкод цьому немає. 
Єдиним способом хоч якось захистити себе від недобросовісних дій відповідача є забезпечення позову. 
Недобросовісність відповідача полягає у тому, що він, знаючи достеменно про спір про майнові права на квартиру, свідомо порушивши свої зобов`язання, неправомірно передав права на цю квартиру іншій особі. 
Неправомірність полягає у тому, що отримавши у повному обсязі кошти за новостворене у 2020 році майно за договірним зобов`язанням, взамін квартиру №40 позивачу не передав, що суперечить всім положенням договірного права, принципам добросовісності й за своєю сутністю є кримінальним правопорушенням. 
Докази обізнаності відповідача із спірною ситуацією і предметом спору наведені у позовній заяві позивача. 
Вказує, що у заяві про забезпечення позову він просив суд забезпечити позов у т.ч. шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 .
 
Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
 
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну пошту Київського апеляційного суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та за участі його представника - адвоката Шабан Н.В.
Представник  ОСОБА_1 - адвокат Шабан Н.В. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Частиною 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Виходячи з аналізу змісту норм глави 10 ЦПК України «Забезпечення позову» та правової природи заходів забезпечення позову, вони мають такі основні ознаки: 1) заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер захисту прав; 2) судове рішення про забезпечення позову не є остаточним рішенням по суті справи; 3) заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Водночас обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи. 
ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання виконаним та визнання прав.
У своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 .
Тобто заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру стосуються прав особи, яка не є відповідачем у справі, та взагалі не є учасником цієї справи. 
При цьому забезпеченням позову захищаються законні права (інтереси) позивача у разі, коли відповідач діє недобросовісно. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно застосував норми ЦПК України, оскільки арешт може бути накладено на майно відповідача, а не особи, яка не є учасником справи, і суд повинен виходити із наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги. 
У справі, що переглядається, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи йправильно застосувавши норму процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Разом із тим, позивачем у своїй заяві про забезпечення позову заявлено також вимогу про заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.
Заявляючи указану вимогу, ОСОБА_1 не конкретизовано, які саме дії та яким особам він просить суд заборонити вчиняти відносно спірної квартири, а тому підстави для задоволення такої вимоги відсутні.
В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не наведено мотивів відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині вимог. 
Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, проте помилково не зазначив мотивів відмови у задоволенні вимоги про заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, а тому оскаржене судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Відповідно до частини 1, 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шабан Наталії Василівни задовольнити частково.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали суду у редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
 
Дата складення повного судового рішення 27 грудня 2024 року.

 
 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська