Дата документу 04.03.2025 Справа № 336/1617/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 336/1617/23
Провадження №22-ц/807/118/25
Головуючий в 1-й інстанції – Савеленко О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року                                 місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Кочеткової І.В., Полякова О.З.,	
секретар	Остащенко О.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Луньова Сергія Миколайовича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мотор Січ» про визнання протиправним наказу,- 

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Луньова С.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Акціонерного товариства «Мотор Січ» про визнання протиправним наказу. Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до АТ «Мотор Січ» з 16.12.2020 на посаду спеціаліста ДЕБ на підставі наказу від 15.12.2020 № 767. Впродовж січня-листопада 2022 року ОСОБА_1 постійно нараховувалась та виплачувалась доплата службовцям за ІТ (код 0351) у відповідних розмірах за відпрацьований час. У грудні 2022 року та в січні 2023 року нарахування та виплати ОСОБА_1 вказаної доплати за відпрацьований час не було здійснено. Адміністрацією АТ «Мотор Січ» про зміни систем та розмірів оплати праці за два місяці перед фактичним припиненням у грудні 2022 року нарахування та виплати відповідної доплати в порядку визначеному ст.ст. 32 та 103 КЗпП України ОСОБА_1 не повідомлялося. 30 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністрації АТ «Мотор Січ» із письмовою заявою про звільнення із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (п. 3 ст. 38 КЗпП України). Проте, у відповідності до наказу АТ «Мотор Січ» від 30.01.2023 № 197 ОСОБА_1 було звільнено з посади спеціаліста ДЕБ за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України без конкретизації підстави звільнення, про що внесений відповідний запис до трудової книжки. Вихідна допомога ОСОБА_1 при його звільненні із займаної посади 30.01.2023 адміністрацією АТ «Мотор Січ» не нараховувалась та не виплачувалась. Позивач вважає, що вказаними діями відповідача були порушенні трудові права ОСОБА_1 , які полягають у невиплаті доплати службовця ІТ, невиплаті вихідної допомоги при звільненні, несвоєчасному здійсненні з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні. Крім того, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних переживаннях відносно протиправної поведінки відповідача відносно нього, через що у позивача виникли труднощі у належному рівні утримувати себе та свою родину (дружину, сина та двох дочок) у важкий час та після втрати роботи під час військової агресії Росії проти України. Через нестачу коштів в родині ОСОБА_1 постійно виникали побутові конфлікти, неповнолітні діти не були в достатній мірі забезпеченні в утриманні та дозвіллі, постійно були обмежені в повсякденних витратах. Крім того, для захисту своїх порушених прав позивач був змушений неодноразово витрачати значний час на підготовку заяв (вимог) до відповідача із вимогами провести повний розрахунок при звільненні, внести зміни до записів у трудовій книжці; витрачати свій вільний час для додаткового звернення за консультаціями та професійною правничою допомогою у адвоката та інших фахівців у галузі права. Моральну шкоду оцінює в 15 000,00 грн. 

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати незаконним наказ про звільнення від 30.01.2023 № 197 та зобов`язати АТ «Мотор Січ» видати наказ про внесення змін до наказу від 30.01.2023 № 197 про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста ДЕБ на підставі, зазначеній у заяві від 30 січня 2023 року за ч.3 ст.38 КЗпП України з 30 січня 2023 року; зобов`язати АТ «Мотор Січ» внести зміни записів до трудової книжки ОСОБА_1 в частині звільнення з посади спеціаліста ДЕБ за власним бажанням відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України з 30 січня 2023 року та повернути трудову книжку; зобов`язати АТ «Мотор Січ» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату службовцям за ІТ (код 0351) за відпрацьований час у грудні 2022 року та у січні 2023 року; зобов`язати АТ «Мотор Січ» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі тримісячного середнього заробітку; стягнути з АТ «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 15000,00 грн.

РішеннямШевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мотор Січ» про визнання протиправним наказу про звільнення – відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Луньова Сергія Миколайовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що при незгоді роботодавця звільнити робітника з підстав, передбачених ч.3 ст. 38 КЗпП України, він може відмовити в розірванні трудового договору, але не має права розірвати цей договір на інших підставах, які працівником не вказувалися. У відношенні позивача адміністрацією АТ «Мотор Січ» впродовж грудня 2022 року - січня 2023 року незаконно застосовувалась дискримінація шляхом безпідставного позбавлення працівника частини виплат. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу АТ «Мотор Січ» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом АТ «Мотор Січ» № 767 про прийняття на роботу від 15.12.2020 ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 16.12.2020 на посаду спеціаліста підрозділу ДОБ (а.с.193 т.1).

30.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до начальника підрозділу УК Зінченко А.В. із заявою про звільнення, у якій просив звільнити його з заводу на підставі п. 3 ст. 38 КзПУ 30.01.2023 в зв`язку з порушенням ст.2-2 КзПУ – безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень), а саме зняття доплати службовцям та ІТР (код 351) за грудень 2022 року (а.с.10,194 т.1).

Згідно з наказом АТ «Мотор Січ» № 197 про припинення трудового договору від 30.01.2023 ОСОБА_1 звільнений 30.01.2023 за власним бажанням (а.с.9, 195), про що зазначено у трудовій книжці ОСОБА_1 , підстава звільнення ст. 38 КЗпП України (а.с.11-12 т.1).

Згідно з розрахунковим листком від 04.01.2023 ОСОБА_1 , за грудень 2022 року останньому було нараховано за 18 робочих днів: погодинна оплата, виплата індексації; персональна надбавка; залишок невиплаченої зарплатні; прибутковий податок, профспілковий збір, воєнний збір (а.с.13 т.1).

Згідно розрахункових листів за вересень 2022 року, жовтень 2022 року ОСОБА_1 окрім іншого, також було нараховано доплату службовцям та ІТ (а.с.16-17, 227-240 т.1).

Наказом АТ «Мотор Січ» № 325 від 29.07.2011 введено в дію з 01.08.2011 Положення «Про стимуляцію праці керівників, спеціалістів та технічних службовців за основні результати праці» (а.с.78 т.1).

Положенням «Про стимуляцію праці керівників, спеціалістів та технічних службовців за основні результати праці» визначено право керівників підрозділів за погодженням з профспілковим комітетом встановлювати працівникам за результатами їх праці доплати. Розмір доплати встановлюється індивідуально, але не більше місячного окладу. Доплати не є стабільними та гарантованими, вони можуть бути зменшені або не виплачуватись при невиконанні показників роботи підрозділу. Умовою для виплат є виконання встановлених змінних завдань та відсутність зауважень щодо якості та трудовій дисципліні (а.с.79 т.1).

Наказами АТ «Мотор Січ» № 53 від 23.02.2022, № 87 від 25.03.2022, № 110 від 22.04.2022, № 134 від 26.05.2022, № 155 від 22.06.2022, № 179 від 22.07.2022, № 211 від 23.02.2022, № 238 від 22.09.2022, № 298 від 25.10.2022, № 340 від 22.11.2022, № 383 від 28.12.2022, № 35 від 30.01.2023 наказано керівникам підрозділів за погодженням з просфілковим органом встановити робітникам доплати, враховуючи результати труда та відпрацьований час (а.с.80-93 т.1).

Колективним договором АТ «Мотор Січ» визначено право керівників підрозділів на встановлення доплат працівникам за результатами праці (п.3.6) (а.с.213 т.1).

Рішенням адміністрації та профспілкового комітету ПАТ «Мотор Січ» від 25.01.2021 продовжено дію колективного договору (а.с.223,224 т.1).

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 у грудні 2022 року ОСОБА_1 не нараховано доплату службовцям та спеціалістам за виконання особливих завдань (а.с.94 т.1).

Згідно з довідкою № 56/1 від 23.02.2023, заробіток ОСОБА_1 за листопад – грудень 2022 року становить 37246,88 грн., на день – 1693,04 грн. (а.с.224 т.1).

Згідно з обліком робочого часу, ОСОБА_1 відпрацював у грудні 2022 року 5 днів, в січні 2023 року 18 днів (а.с.95-96, 196-208 т.1).

27.12.2022 ОСОБА_1 направлено для стаціонарного обстеження в КНП 2МЛ № 6» через сімейного лікаря з діагнозом гіпертонічна хвороба (а.с.131 т.1).

Згідно з листками непрацездатності  ОСОБА_1  перебував на лікарняному у наступні періоди: № 6234517-2011824783-1 (27.12.2022-27.12.2022), № 6241550-2011836394-1 (28.12.2022-03.01.2023), № 6241550-2011985200-1 (04.01.2023-06.01.2023), 6370635-2012072314-1 (09.01.2023-18.01.2023), № 6370635-2012208505-1 (19.01.2023-19.01.2023), № 6519932-2012347060-1 (20.01.2023-24.01.2023), № 6519932-2012414473-1 (25.01.2023-27.01.2023) (а.с.132,209-212 т.1).

Судом досліджено тарифні ставки, схеми посадових окладів, надані представником відповідача (а.с.214-222 т.1).

Згідно наданого представником позивача розрахунку, ОСОБА_1 у грудні 2022 року та січні 2023 року підлягає нарахуванню та виплаті доплата службовцям за ІТ (код 0351) в сумі 25954 грн., з яких 24588 грн. – за грудень 2022 року, 1366 грн. – за січень 2023 року. Вихідна допомога при звільненні становить 111740,64 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні – 206 550,90 грн. (а.с.16,17,18 т.2).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу не були нараховані та не виплачувалися відповідні доплати, оскільки вони не є обов`язковими, а саме за грудень 2022 року, січень 2023 року, коли позивач ОСОБА_1 не виконував безпосередньо роботу та перебував на лікарняному, що підтверджується обліком робочого часу, згідно якого ОСОБА_1 не відпрацював у грудні 2022 року 5 днів, в січні 2023 року 18 днів. Враховуючи, що нарахування такої доплати є правом відповідача, а не його обов`язком, то підстави для задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати службовцям за ІТ (код 0351) за відпрацьований час у грудні 2022 року та у січні 2023 року відсутні. Позовні вимоги щодо визнання незаконним наказу про звільнення ОСОБА_1 від 30.01.2023 № 197 та зобов`язання АТ «Мотор Січ» видати наказ про внесення змін до наказу від 30.01.2023 № 197 про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста ДЕБ на підставі, зазначеній у заяві від 30 січня 2023 року за ч.3 ст.38 КЗпП України з 30 січня 2023 року, а також щодо зобов`язання АТ «Мотор Січ» внести зміни до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 в частині звільнення з посади спеціаліста ДЕБ за власним бажанням відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України з 30 січня 2023 року та повернення трудової книжки задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю. Крім того, відсутні підстави щодо стягнення з АТ «Мотор Січ» на користь позивача вихідної допомоги, оскільки чинним законодавством (ст.44 КЗпП України) визначений чіткий перелік підстав, за яких виплачується вихідна допомога при звільненні. Оскільки під час розгляду справи факт порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно позивача ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження, вимога про нарахування та стягнення вихідної допомоги задоволенню не підлягає. Також не знайшло свого підтвердження і завдання моральної шкоди відповідачем ОСОБА_1 .

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

У частині шостій статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України).

У частині першій статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (частина третя статті 38 КЗпП України).

30.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до начальника підрозділу УК Зінченко А.В. із заявою про звільнення, у якій просив звільнити його з заводу на підставі п.3 ст.38 КзПУ 30.01.2023 в зв`язку з порушенням ст.2-2 КзПУ – безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень), а саме зняття доплати службовцям та ІТР (код 351) за грудень 2022 року (а.с.10,194 т.1).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року в справі № 686/10718/17 (провадження № 61-6185св19) зроблено висновок, що «при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України».

Наказом АТ «Мотор Січ» № 325 від 29.07.2011 введено в дію з 01.08.2011 Положення «Про стимуляцію праці керівників, спеціалістів та технічних службовців за основні результати праці» (а.с.78 т.1).

Положенням «Про стимуляцію праці керівників, спеціалістів та технічних службовців за основні результати праці» визначено право керівників підрозділів за погодженням з профспілковим комітетом встановлювати працівникам за результатами їх праці доплати. Розмір доплати встановлюється індивідуально, але не більше місячного окладу. Доплати не є стабільними та гарантованими, вони можуть бути зменшені або не виплачуватись при невиконанні показників роботи підрозділу. Умовою для виплат є виконання встановлених змінних завдань та відсутність зауважень щодо якості та трудовій дисципліні (а.с.79 т.1).

Наказами АТ «Мотор Січ» № 53 від 23.02.2022, № 87 від 25.03.2022, № 110 від 22.04.2022, № 134 від 26.05.2022, № 155 від 22.06.2022, № 179 від 22.07.2022, № 211 від 23.02.2022, № 238 від 22.09.2022, № 298 від 25.10.2022, № 340 від 22.11.2022, № 383 від 28.12.2022, № 35 від 30.01.2023 наказано керівникам підрозділів за погодженням з просфілковим органом встановити робітникам доплати, враховуючи результати труда та відпрацьований час (а.с.80-93 т.1).

Колективним договором АТ «Мотор Січ» визначено право керівників підрозділів на встановлення доплат працівникам за результатами праці (п.3.6) (а.с.213 т.1).

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 у грудні 2022 року ОСОБА_1 не нараховано доплату службовцям та спеціалістам за виконання особливих завдань (а.с.94 т.1).

Згідно з обліком робочого часу, ОСОБА_1 не відпрацював у грудні 2022 року 5 днів, в січні 2023 року 18 днів (а.с.95-96, 196-208 т.1).

27.12.2022 ОСОБА_1 направлено для стаціонарного обстеження в КНП 2МЛ № 6» через сімейного лікаря з діагнозом гіпертонічна хвороба (а.с.131 т.1).

Згідно з листками непрацездатності ОСОБА_1 перебував на лікарняному у наступні періоди: № 6234517-2011824783-1 (27.12.2022-27.12.2022), № 6241550-2011836394-1 (28.12.2022-03.01.2023), № 6241550-2011985200-1 (04.01.2023-06.01.2023), 6370635-2012072314-1 (09.01.2023-18.01.2023), № 6370635-2012208505-1 (19.01.2023-19.01.2023), № 6519932-2012347060-1 (20.01.2023-24.01.2023), № 6519932-2012414473-1 (25.01.2023-27.01.2023) (а.с.132,209-212 т.1).

Враховуючи, що нарахування доплати є правом відповідача, а не його обов`язком, а також зважуючи на те, що за грудень 2022 року та січень 2023 року, позивачем був відпрацьований не повний місяць, доводи щодо незаконності дій відповідача в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати службовцям за ІТ (код 0351) є безпідставними.

Позивачем також не доведено, що написання заяви про звільнення було вчинено у зв`язку із вчиненням мобінгу (цькуванням).

Таким чином, позивачем не доведено, що мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, а відповідно суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову щодо визнання незаконним наказу про звільнення; внесення змін до наказу про звільнення; зобов`язання АТ «Мотор Січ» внести зміни записів до трудової книжки ОСОБА_1 в частині звільнення з посади спеціаліста ДЕБ за власним бажанням відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України з 30 січня 2023 року та повернення трудової книжки.

Окремо колегія суддів зазначає, що не дивлячись на те, що роботодавець в розріз заяві відповідача про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, звільнив його за інших підстав, позовні вимоги в частині визнання наказу про звільнення та внесення змін до трудової книжки задоволені не можуть бути. Оскільки, позивач не просить поновити його на роботі, навпаки зазначає, що він офіційно працевлаштований у іншого роботодавця, а вимоги про внесення змін в трудову книжку з зазначенням підстав звільнення - частину третьої статті 38 КЗпП України є недоведеними і спростовуються наданими у справі доказами.

Інші вимоги позову є похідними від зазначених, а тому у їх задоволенні відповідно обґрунтовано відмовлено.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Луньова Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 березня 2025 року.

Судді:                                                 С. В. Кухар

                                        І.В. Кочеткова

О.З. Поляков