Справа № 381/2619/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4413/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулова Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 лютого 2025 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                               Крижанівської Г.В., 
суддів                                                 Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Нейрановського Артема Олексійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Осаулової Н.А., у справі № 381/2619/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-  
 
                                     УСТАНОВИВ:  
 
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Зазначила, що вона з 05 червня 2005 року по 15 листопада 2016 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у вищому навчальному закладі, та неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу доньки залишилися проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не приймає участі у матеріальному забезпеченні неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ОСОБА_1 просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 9 600,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексу інфляції.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення донькою повноліття.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Нейрановський А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що розмір аліментів в сумі 2 000,00 грн. відповідає дійсним потребам дитини, не врахувавши, що ціни на продукти, одяг, взуття, побутові приналежності, предмети для освіти та індивідуального розвитку, вартість зв`язку, транспорту та комунальних послуг, лікування в Україні постійно зростають, а внаслідок інфляції відбувається знецінення грошової одиниці України. Визначений судом розмір аліментів не відповідає вимогам для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 дійсно утримує малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір ОСОБА_6 , яка є інвалідом першої групи. Звертає увагу на те, що за твердженнями відповідача у нього відсутні будь-які джерела доходів, що суперечить його ж доводам щодо утримання ним сина та матері. Вказує, що після ухвалення оскаржуваного рішення суду ним було встановлено наявність у відповідача нещодавно зареєстрованого нерухомого майна, а саме, квартири в новобудові в Дніпровському районі м. Києва,  що відповідач  приховав.
Адвокат Мілетич О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів сторони представника позивачки вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.  
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваним.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_4 , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю ОСОБА_1 , що також не заперечувалося і ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1  та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення донькою повноліття.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При цьому ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як було встановлено, неповнолітня ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину та про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із визначеним судом розміром аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції врахував заперечення відповідача ОСОБА_2 , в яких він посилався на те, що у нього відсутнє майно та будь-які доходи, при цьому, у нього на утриманні перебувають малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є непрацездатною особою, інвалідом І групи та має, як і він сам, проблеми зі здоров`ям. 
Разом  тим, такі доводи відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності у нього доходів та утримання ним малолітнього сина та матері є взаємовиключними. 
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження його майнового стану, наявності або відсутності у нього певних доходів, збережень та майна, за рахунок якого він може сплачувати аліменти. 
При цьому суд не врахував, що ОСОБА_2 якимось чином забезпечує оплату своїх витрат та потреб, а також, як він зазначає, утримує сина та непрацездатну матір.
Відтак, сама по собі відсутність у платника аліментів офіційних доходів не є підставою для визначення аліментів у меншому розмірі.
Також, як зазначив представник ОСОБА_1 , після ухвалення оскаржуваного рішення суду ним було встановлено наявність у відповідача нещодавно зареєстрованого нерухомого майна, а саме, квартири в новобудові в Дніпровському районі м. Києва, що відповідач не спростував.
  Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.  Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
У колегії суддів відсутні підстави вважати, що визначений судом розмір аліментів - 2000,00 грн., є достатнім для забезпечення утримання та гармонійного розвитку неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вказаному розмірі, не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини.
ОСОБА_2 є працездатним, а відповідно, зобов`язаний приймати участь в належному утриманні його дочки. 
Враховуючи викладене, вік дитини, рівень цін на товари та послуги, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 7 000,00 грн.
Враховуючи викладене, рішенняФастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року підлягає зміні шляхом визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 7 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_1  в судах першої та апеляційної інстанцій та надання їй правничої допомоги здійснювалося адвокатом Нейрановським А.О.
На підтвердження вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 надано суду копію договору № 1804 про надання правової допомоги, акту-рахунку прийому-передачі правової допомоги від 05.05.2024 року, з якого вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом замовнику послуг становить 8 000,00 грн., копію акту-рахунку прийому-передачі правової допомоги від 18.11.2024 року, з якого вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом замовнику послуг становить 8 000,00 грн. 
Враховуючи вище викладене, з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з розглядом даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу.  
Згідно зі ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог (73%) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5 840,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та 5 840,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383  ЦПК України, суд,-
    
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Нейрановського Артема Олексійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року в частині визначення розміру аліментівна утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розподілу судових витрат на правничу допомогу змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 7 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 840,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 840,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді