Номер провадження: 33/813/330/25
Номер справи місцевого суду: 503/1764/23 
Головуючий у першій інстанції Калашнікова Т. О. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 13 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору на користь держави.
З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 20.12.2023 року о 16 годині 57 хвилин, в м. Кодима Подільського району Одеської області по вул. Юзефа Любомирського допустив керування транспортним засобом - автомобілем марки Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, чим порушив п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Кодимського районного суду Одеської області від 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)працівники поліції не повідомили причину зупинки транспортного засобу;
2)у КНП «Кодимська лікарня», ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак, перед проходженням огляду, не було продемонстровано, що мундштук до алкотестера був розпечатаний з герметичної упаковки, результати його перевірки перед проходженням тестування;
3)саме по собі наявність підпису на висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння не свідчить про згоду ОСОБА_1 із результатами обстеження;
4)висновок було складено із порушенням інструкції, а тому він н е може вважатися належним доказом у справі;
5)протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння, який міститься у матеріалах справи скасований, а тому він є неналежним та недопустимим доказом у справі;
6)протокол про адміністративне правопорушення був складений не відразу після отримання результатів медичного огляду, а пізніше, а тому він не може вважатися доказом у справі;
7)відеозапис, який міститься у матеріалах справи також не є належним доказом у справі, оскільки не є безперервним. 
Посилаючись на такі доводи,  ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 про розгляд справи на 12 лютого 2025 року на 10:45 год. ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.
11.02.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №129444 від 20 грудня 2023 року з якого вбачається, що 20.12.2023 року о 16:57 год. в м. Кодима по вул. Ю. Любомирського, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1  в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився у лікаря нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: почервоніння обличчя, характерний запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова. Огляду за допомогою приладу Драгер проведено не було з підстав відмови водія. ОСОБА_1 також відмовився від підпису;
-рапорт Інспектора СРПП ВПД № 1 Подільського РУП ГУНП і Одеській області старшого лейтенанта поліції Петрик В., рапорт начальника СРПП ВПД № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітана поліції Гальчинського А., рапорт поліцейського СРПП ВПД № 1 Подільського РУП ГУНП і Одеській області сержанта поліції Ступак С., згідно яких вбачається, що 20.12.2023 року о 16:57 год. за адресою: м. Кодима по вул. Ю. Любомирського було зупинено, шляхом подачі світлового маячка червоного кольору, транспортний засіб Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_1 , який за зовнішніми ознаками знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива річ. У зв`язку із чим водієві було запропоновано у встановленому законом порядку пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що останній відмовився. ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у КНП «Кодимська лікарня», на що водій погодився. Під час проходження огляду у медичному закладі результат виявився позитивним, а саме 1,66‰. В подальшому на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення та підписувати протокол;
-протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 129 від 20.12.2023 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 20.12.2023 року було оглянуто лікарем наркологом у КНП «Кодимська лікарня». Висновок огляду: алкогольне сп`яніння;
-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.12.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був оглянути лікарем наркологом КНП «Кодимська лікарня». Висновок огляду ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат 1,66‰; 
-довідка з якої вбачається, що згідно облікових даних ІП НПУ «Цунамі» посвідчення водія серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав 17.06.2003 року;
-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 20.12.2023 року приблизно о 17:15 год. в м. Кодима Одеської області, працівники поліції їхали позаду транспортного засобу Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 , потім за допомогою проблискових маячків показали, що треба зупинитись. Автомобіль Mercedes зупинився. Далі з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівники поліції пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. ОСОБА_1 відмовився. Запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився. Працівники поліції доставили Шоломицького до медичного закладу. В медичному закладі ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Драгер. Спочатку ОСОБА_1 не намагався його продути. Після зауваження лікаря, ОСОБА_4 продув алкотестер, результат якого показав 1,66 ‰. Потім, Шоломицькому міряли тиск, і він пройшов додатковий огляд лікарем. Із результатом показника Драгеру ОСОБА_1 був ознайомлений. Складений протокол був зачитаний вголос Шоломицькому.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною вину останнього зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №129444 від 20.12.2023 року, який підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 13 від 20.12.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 20.12.2023 року у КНП «Кодимська лікарня» пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою технічного приладу Alcotest 6510, із результатом пройденого тестування 1,66‰; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 13 від 20.12.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 20.12.2023 року перебував у стані алкогольного сп`яніння із показником 1,66‰. 
       З таким висновком суду першої інстанції погоджується Одеський апеляційний суд.
Щодо посилань апеляційної скарги про те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи не є належним доказом у справі, оскільки не є безперервним, суд апеляційної інстанції зауважує на такому. 
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. 
Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, за допомогою приладу Драгер, результат якого виявився позитивним та склав 1,66 ‰. 
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Посилання апеляційної скарги на те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи не є безперервним є слушним, однак не спростовує правильні висновки суду першої інстанції та може слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення у справі. 
Довід апеляційної скарги щодо відсутні підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відхиляються з огляду на таке.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
 
Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:
 
- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;
 
- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;
 
- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
 
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
 
З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
З огляду на викладене, положення закону пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, а не із зупинкою транспортного засобу, то у даному випадку відсутні підстави для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» та вважати недійсним проведений огляд через відсутність в матеріалах справи підстав зупинки транспортного засобу або повноважень уповноважених осіб на таку зупинку.
Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався, не дивлячись на те, що його було ознайомлено із матеріалами справи, а саме із протоколом про адміністративне правопорушення, підписати його відмовився, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не вказав. Вказуючи в апеляційній скарзі про те, що співробітники поліції допустили порушення вимог чинного законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Посилання апеляційної скарги про те, що у КНП «Кодимська лікарня», ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак, перед проходженням огляду, не було продемонстровано, що мундштук до алкотестера був розпечатаний з герметичної упаковки, результати його перевірки перед проходженням тестування не заслуговують на увагу з огляду на те, що мундштук алкотестера був розпечатаний з герметичної упаковки, лікарем медичного закладу під час підготовки до проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння.
Отже, об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківкою результатів тестування на алкоголь, а також дослідженим апеляційним судом під час апеляційного розгляду відеозаписом з місця події.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Кодимського районного суду Одеської області від 13 грудня 2024 року підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 13 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без з мін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова