ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7283/24                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 січня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді                              Файдюка В.В.,
Суддів                                                  Карпушової О.В.,
                                                                Мєзєнцева Є.І.,
При секретарі                                          Масловській К.І.
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1), військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач 2), у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 739 від 28.11.2023 року "Про результати проведення службового розслідування" в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності шляхом стягнення нарахованого та виплаченого грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_2 в розмірі 347693,72 грн. (триста сорок сім тисяч шістсот дев`яносто три грн. сімдесят дві коп.);
- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) № 572 від 20.12.2023 "Про підсумки проведення службового розслідування за фактом уточнення причини та умов, що були виявлені під час проведення інвентаризації та прийому-передачі зведеного підрозділу технічного забезпечення оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності шляхом стягнення нарахованого та виплаченого грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_3 в розмірі 397234,28 грн. (триста дев`яносто сім двісті тридцять чотири грн. двадцять вісім коп.).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та, оскільки, йдеться про застосування юридичної відповідальності, тому має бути доведений склад правопорушення, вчиненого таким військовослужбовцем, наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою. Зазначає, що відповідачами не доведена його протиправна поведінка, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, наявність вини у заподіянні шкоди, які, згідно вимог Закону № 160- ІХ, є обов`язковими і необхідними умовами притягнення до матеріальної відповідальності. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року даний адміністративний позов задоволено.
При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали службових розслідувань не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків у сумі 347693,72 грн. та 397234,28 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року по справі № 620/7283/24 в частині заявлених вимог позивача до відповідача 1.
Також, не погоджуючись з рішенням, апеляційну скаргу подано військовою частиною НОМЕР_2 , в якій представник просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі №620/7283/24 частково та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 щодо скасування пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) № 572 від 20.12.2023 "Про підсумки проведення службового розслідування за фактом уточнення причини та умов, що були виявлені під час проведення інвентаризації та прийому-передачі зведеного підрозділу технічного забезпечення оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності шляхом стягнення нарахованого та виплаченого грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_3 в розмірі 397234,28 грн. (триста дев`яносто сім двісті тридцять чотири грн. двадцять вісім коп.)
В обґрунтування апеляційної скарга зазначено, що  під час службового розслідування не досліджувалися додатково відомості, що вказуються у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі №620/7283/24, внаслідок того, що висвітленої у розслідуванні інформації достатньо для визначення винуватості майора ОСОБА_1 щодо безпідставної виплати молодшому сержанту ОСОБА_3 грошового забезпечення.
Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 28.05.2021 № 170 дск на базі військової частини НОМЕР_1 було створено зведений підрозділ технічного забезпечення у складі, зокрема, управління: командир зведеного підрозділу технічного забезпечення - заступника командира батальйону з озброєння батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 ; відділення ремонту бронетанкової техніки: майстер відділення ремонту бронетанкової техніки - механіка-водія-кранівника евакуаційного відділення ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 ; господарче відділення: командир господарчого відділення - начальник їдальні-начальника сховища складів взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 130, т. 2 а.с. 80).       
На підставі рапорту майора ОСОБА_4 від 18.10.2023 (вх. № 245 від 19.10.2023) наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2023 № 20809 було наказано провести службове розслідування стосовно самовільного залишення місця несення служби військовослужбовцем військової служби за контрактом механіком-водієм-кранівником евакуаційного відділення ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 (т. 1 зворот а.с. 105, а.с. 106).
За результатами службового розслідування складено акт, розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 , згідно пунктів 5-7 висновків якого (т. 1 а.с. 97-105):
- керуючись пунктом 16.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 за особисту недисциплінованість та недбале ставлення до військової служби, позбавити премії за листопад місяць 2023 року в повному обсязі, військовослужбовця військової служби за контрактом заступника командира батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 з озброєння;
- помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 внести до книги обліку нестач за 2023 рік військової частини НОМЕР_1 в сумі 347693 (триста сорок сім тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 72 (сімдесят дві) копійки та внести до книги обліку грошових стягнень і нарахувань вищезазначену суму і віднести її на військовослужбовця військової служби за контрактом майора ОСОБА_1 та здійснювати щомісячне відрахування;
- за фактом невідпрацювання рапорту стосовно військовослужбовця військової служби за контрактом солдатом ОСОБА_2 який здійснив самовільне залишення частини, командира зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центру - заступника командира батальйону з озброєння батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом в) статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України «СУВОРА ДОГАНА».
Командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 28.11.2023 № 739, яким наказано, зокрема (т. 1 а.с. 91-97):
- керуючись пунктом 16.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 за особисту недисциплінованість та недбале ставлення до військової служби, позбавити премії за листопад місяць 2023 року в повному обсязі, військовослужбовця військової служби за контрактом заступника командира батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 з озброєння;
- помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 внести до книги обліку нестач за 2023 рік військової частини НОМЕР_1 в сумі 347693 (триста сорок сім тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 72 (сімдесят дві) копійки та внести до книги обліку грошових стягнень і нарахувань вищезазначену суму і віднести її на військовослужбовця військової служби за контрактом майора ОСОБА_1 та здійснювати щомісячне відрахування;
- за фактом невідпрацювання рапорту стосовно військовослужбовця військової служби за контрактом солдатом ОСОБА_2 який здійснив самовільне залишення частини, командира зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центру - заступника командира батальйону з озброєння батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом в) статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України «СУВОРА ДОГАНА».
Також наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.11.2023 № 340 наказано провести службове розслідування за фактом виявлення недоліків відображених в акті проведення інвентаризації від 09.10.2023 № 7618 та акті прийому-передачі зведеного підрозділу технічного забезпечення оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 31.10.2023 № 8340 (т. 1 а.с. 179).   
За результатами службового розслідування складено акт, запропоновано (т. 1 а.с. 159-178):
- за неналежне виконання вимог статей 11, 16, абзацу 5, 8 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 44 розділу X наказу Міністерства оборони України №440 від 17.08.2017, що призвело до нанесення державі матеріальної шкоди, заступника командира батальйону з озброєння батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_5 майора ОСОБА_1 , притягнути до дисциплінарної відповідальності та відповідно до пункту в статті 48 Дисциплінарного статуту Збройний Сил України накласти дисциплінарне стягнення - СУВОРА ДОГАНА»;
- командиру військової частини НОМЕР_1 внести до книги-обліку нестач за 2023 рік військової частими НОМЕР_1 в сумі 397234,28 гривень ( триста дев`яносто сім тисяч двісті тридцять чотири гривні двадцять вісім копійок) та внести до книги обліку грошових стягнень і нарахувань вищевказану суму і віднести її на військовослужбовця військової служби за контрактом майора ОСОБА_1 та здійснити щомісячне відрахування.
Командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ від 20.12.2023 № 572, яким наказано, зокрема (т. 2 а.с. 84-87):
- за неналежне виконання вимог статей 11, 16, абзацу 5, 8 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 44 розділу X наказу Міністерства оборони України №440 від 17.08.2017, заступника командира батальйону з озброєння батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_5 майора ОСОБА_1 , притягнути до дисциплінарної відповідальності та відповідно до пункту б статті 48 Дисциплінарного статуту Збройний Сил України накласти дисциплінарне стягнення - СУВОРА ДОГАНА»;
- командиру військової частин НОМЕР_1 внести до книги-обліку нестач за 2023 рік військової частими НОМЕР_1 в сумі 397234,28 гривень ( триста дев`яносто сім тисяч двісті тридцять чотири гривні двадцять вісім копійок) та внести до книги обліку грошових стягнень і нарахувань вищевказану суму і віднести її на військовослужбовця військової служби за контрактом майора ОСОБА_1 та здійснити щомісячне відрахування.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходив з такого.
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч.1 статті 1 Закону).
Відповідно до ч.1 статті 2 Закону України № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 9 Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
В силу статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідальність військовослужбовців закріплюється статтями 26, 27 Статуту, відповідно до яких, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Згідно статті 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, серед іншого: завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України.
Пунктом 13 розділу ХІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 передбачено, що командири відділень, взводів, рот, батарей, відповідних їм підрозділів, а також командири підрозділів і служб кораблів (суден) усіх рангів зобов`язані: перевіряти наявність особового складу перед початком маршу, під час привалів і після їх завершення, перед початком бойових дій, під час бойових дій і після них; незалежно від обставин знати про кожного військовослужбовця, що вибув зі строю: причину вибуття, коли, де, за яких обставин це трапилося; щодня і після кожного бою доповідати своєму безпосередньому командиру про наявність і втрати особового складу.
Відповідно до пункту 16 розділу ХІІ вказаної Інструкції персональний облік особового складу, який вибув зі строю через загибель (смерть), поранення, хворобу та з інших причин, у підрозділах військових частин ведеться у такому порядку:
у відділенні та взводі - про всіх військовослужбовців, що вибули зі строю, командири відділень і взводів доповідають своєму безпосередньому командиру (керівнику) щодня в ході бою і після перевірки наявності особового складу після бою;
у роті (батареї), окремому підрозділі - на всіх військовослужбовців, що вибули зі строю, складається іменний список особового складу, який вибув зі строю (додаток 59). Іменний список особового складу, який вибув зі строю, щоденно подається командиру батальйону (дивізіону), до штабу військової частини;
у батальйоні (дивізіоні, ескадрильї) - на підставі даних іменних списків особового складу, який вибув зі строю рот (батарей) і окремих підрозділів, про втрати особового складу, звірені з даними медичних підрозділів військової частини, складається загальний іменний список особового складу, який вибув зі строю, на особовий склад батальйону (дивізіону, ескадрильї), який разом із добовою відомістю щодня надається до штабу військової частини.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-IX).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Частинами першою та другою статті 3 Закону № 160-IX встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Згідно статті 5 Закону № 160-IX особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність. Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Статтею 8 Закону № 160-IX визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника). Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань. За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності. Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, судом вірно зауважено, що відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою.
Отже, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608).
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку № 608 службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Як вбачається з пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку № 608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно пунктів 1-3 розділу VIII Порядку № 608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду. До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Як встановлено матеріалами справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2023 № 20809 було наказано провести службове розслідування стосовно самовільного залишення місця несення служби військовослужбовцем військової служби за контрактом механіком-водієм-кранівником евакуаційного відділення ремонтної рота військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 .
В акті службового розслідування зафіксовано, що відповідно до рапорту начальника відділення персоналу Школи танкістів військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 (виконуючого обов`язки командира зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центу) від 18.10.2023 року № 245 стало відомо від старшого офіцера відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ХЗВВСП майора ОСОБА_6 про відсутність внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань по факту самовільного залишення тимчасового розташування зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центу військовослужбовцем військової служби за контрактом солдатом ОСОБА_2 , в період із 01.09.2022 по 12.11.2022 зі зброєю та з 13.11.2022 по 17.10.2023 року, під час дії на території України воєнного стану.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2023 № 263 військовослужбовець військової служби за контрактом механік-водій-кранівник евакуаційного відділення ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 прибув до військової частини НОМЕР_1 з відрядження оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 07.07.2023 (т. 1 зворот а.с. 109).
Під час планових звірок військової частини НОМЕР_1 з Військовою службою правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_2 ніякої інформації за вищезазначений період про самовільне залишення частини солдатом ОСОБА_2 не значилось.
Військовою частиною підготовлено та направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 вих. №2378 від 14.11.2023 щодо підтвердження факту отримання доповіді про самовільне залишення розташування зведеного підрозділу технічного забезпечення солдатом ОСОБА_2 
16.11.2023 засобами СЕДО від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла довідка №1558/оч про самовільне залишення військової частини (без зброї) військовослужбовцем Збройних Сил України, обліковане з 00.00 24.07.2023 до 00.00 25.07.2023 року та довідка №2696/оч про самовільне залишення військової частини (без зброї) військовослужбовцем Збройних Сил України, обліковане у період з 00.00 24.10.2023 до 00.00 25.10.2023 відповідно до якої 17.10.2023 ОСОБА_2 самостійно повернувся.
Також актом службового розслідування зафіксовано, що ніякої доповіді про самовільне залишення частини ОСОБА_2 майором ОСОБА_1 13.11.2022 зроблено не було, а доповідь була зроблена аж 24.07.2023.
Згідно відомостей, які надало ІНФОРМАЦІЯ_5 про самовільне залишення військової частини ОСОБА_2 , в період з 01.09.2022 по 12.11.2022 взагалі інформація відсутня, отже доповідь не надходила.
Факт самовільного залишення частини зі зброєю ОСОБА_7 не доповідався, до командування військової частини НОМЕР_1 рапорт про самовільне залишення частини ОСОБА_2 та зняття його з усіх видів забезпечення від майора ОСОБА_1 , також не надходив.
Протягом відсутності у зведеному підрозділу НОМЕР_4 навчального центру, солдату ОСОБА_2 нараховувалось грошове забезпечення, оскільки доповіді про СЗЧ вказаного військовослужбовця до військової частини НОМЕР_1 не надходило.
Згідно довідки про нахування грошового забезпечення та дохід солдата ОСОБА_8 від 09.11.2023, протягом періоду із 01.09.2022 по 06.07.2023 військовослужбовцю військової служби за контрактом солдату ОСОБА_2 нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 347693 (триста сорок сім тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 72 (сімдесят дві) копійки (т. 1 зворот а.с. 125).
В ході службового розслідування, позивач надав прояснення, що 30.08.2022 року в складі зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центру здійснював переміщення з Донецької області до Харківської області в район н.п. Первомайський. Під час переміщення йому подзвонив командир відділення по ремонту БТОТ із екіпажу ГРМ-80 військовий номер « НОМЕР_6 » старший солдат ОСОБА_9 та повідомив, що солдат ОСОБА_2 поїхав на похорон матері. Бойова обстановка на той час не дозволяла в повному обсязі розібратись в даній ситуації, а також відіграв фактор відсутності мобільного зв`язку та зв`язок був з перешкодами.
Через деякий час майор ОСОБА_1 почав цікавитись в телефонному режимі щодо перебування та місцезнаходження солдата ОСОБА_2 та наказав йому повернутись до місця перебування свого екіпажу. Пізніше солдат ОСОБА_2 перестав відповідати на телефонні дзвінки позивача та бойова обстановка не надавала досконально та якісно розібратись щодо факту відсутності солдата ОСОБА_2 .
Позивач вказує, що 14.09.2022 наказав заступнику з озброєння зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центру лейтенанту ОСОБА_10 , який знаходився на той час в АДРЕСА_1 , повідомити про самовільне залишення місця розташування підрозділу солдатом ОСОБА_2 , до Військової служби правопорядку, та до командування військової частини НОМЕР_2 на ім`я заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння полковника ОСОБА_11 , та особисто в телефонному режимі повідомив командування військової частини НОМЕР_1 про даний факт.
16.09.2022 від заступника командира з озброєння зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центру лейтенанта ОСОБА_10 , отримав доповідь про те, що він надав доповідь про самовільне залишення місця розташування підрозділу солдатом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_4 в електронному вигляді по SIGNAL, а також що він підготує та надасть доповідь на командування військової частинні НОМЕР_2 по факту СЗЧ солдатом ОСОБА_2 .
26.10.2022 майор ОСОБА_1 , спілкувався із командиром військової частини НОМЕР_1 стосовно відсутності на службі солдата ОСОБА_2 . Згодом від командування військової частини НОМЕР_1 в телефонному режимі (з ким була розмова не пам`ятає) він дізнався, що солдат ОСОБА_12 повертається до розташування зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 начального центру, про що попередив заступника командира з озброєння зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центру лейтенанта ОСОБА_10 .
Близько 19.00 години 13.11.2022 в телефонному режимі лейтенант ОСОБА_10 доповів майору ОСОБА_1 , що солдат ОСОБА_2 прибув до розташування зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центру о 14.00, але о 18.50 годині на загальному шикуванні підрозділу солдат ОСОБА_2 був відсутній.
Майор ОСОБА_1 , наказав лейтенанту ОСОБА_10 , подати довідку про самовільне залишення розташування підрозділу солдатом ОСОБА_2 , до ВСП. На дзвінки майора ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_2 не відповідав. Про факт самовільного залишення розташування підрозділу НОМЕР_4 навчального центру солдатом ОСОБА_2 , майор ОСОБА_1 , намагався доповісти до командування військової частини НОМЕР_2 та до командування військової частини НОМЕР_1 , але зв`язок був не стабільним у місці розміщення підрозділу, майор ОСОБА_1 не зміг доповісти про вищеописану ситуацію.
Майор ОСОБА_1 наказав лейтенанту ОСОБА_10 доповісти про вищеописану ситуацію до заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння полковнику ОСОБА_11 . Майор ОСОБА_1 , неодноразово намагався додзвонитись до солдата ОСОБА_2 протягом періоду його відсутності, але він не відповідав.
В акті службового розслідування зафіксовано, що пояснення лейтенанта ОСОБА_10 взяти немає можливості, оскільки це військовослужбовець військової частини НОМЕР_7 та знаходиться у відрядженні в зоні проведення бойових дій.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків у сумі 347693,72 грн.
Під час службового розслідування з метою перевірки пояснень, наданих позивачем, не було відібрано пояснення у лейтенанта ОСОБА_10 , заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння полковнику ОСОБА_11 , командира військової частини НОМЕР_1 , не було проведено перевірки спроб телефонних дзвінків позивача.
Також, судом вірно встановлено, а апелянтом не спростовано, що в ході службового розслідування не було відібрано пояснення у безпосередніх начальників ОСОБА_2 , що зазначені в довідці військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2023 № 2319 (т. 1 а.с. 128).     
При цьому, поза межами службового розслідування залишений той факт, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2023 № 263 (т. 1 зворот а.с. 109) військовослужбовець військової служби за контрактом механік-водій-кранівник евакуаційного відділення ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 прибув до військової частини НОМЕР_1 з відрядження оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 07.07.2023, однак за висновками службового розслідування ОСОБА_2 з 01.09.2022 по 12.11.2022 та з 13.11.2022 по 17.10.2023 самовільно залишав військову частину.
Таким чином, службовим розслідуванням не встановлено причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, наявність неправомірних дій військовослужбовця, тобто позивача. Також, службовим розслідуванням не було встановлено причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування та виконанням позивачем обов`язків військової служби, вини військовослужбовця.
Крім того, відповідачем в акті службового розслідування не зазначено відомості про ОСОБА_1 (посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді) як військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування.
Акт службового розслідування містить вказані дані лише щодо ОСОБА_2 .
Отже, колегія суддів вважає протиправними висновки військової частини НОМЕР_1 про необхідність притягнення позивача до матеріальної відповідальності через те, що відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина у заподіянні шкоди, умови та причини, що сприяли її заподіянню, а також порушено порядок проведення службового розслідування.
Доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи в цій частині неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Водночас колегія суддів погоджується з висновками суду щодо службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.11.2023 № 340 за фактом виявлення недоліків відображених в акті проведення інвентаризації від 09.10.2023 № 7618 та акті прийому-передачі зведеного підрозділу технічного забезпечення оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 13.10.2023 № 8340, з огляду на таке.
В акті службового розслідування зафіксовано, що за випадком самовільного залишення зведеного підрозділу технічного забезпечення ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зі зброєю молодшим сержантом ОСОБА_3 військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , яке було здійснено 24 вересня 2022 року, військовою частиною НОМЕР_3 було проведено службову перевірку по факту самовільного залишення місця несення служби молодшим сержантом ОСОБА_3 та за результатами службової перевірки, командиром військової частини НОМЕР_3 було видано наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 09.11.2023 № 446 «Про результати службової перевірки по факту самовільного залишення місця несення служби молодшим сержантом ОСОБА_3 » (т. 1 а.с. 202-207, 224).
У ході проведення вищезазначеної перевірки було встановлено, що 23.09.2022 молодший сержант ОСОБА_3 , звернувся до старшого лейтенанта ОСОБА_10 з тим, що йому потрібно поїхати в м. Дніпро, для того щоб відвезти документи в штаб оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а після цього, з його слів, він відпросився у командира підрозділу майора ОСОБА_1 у відпустку за сімейними обставинами. 03.10.2022 молодший сержант ОСОБА_3 не прибув на місце несення служби у район населеного пункту АДРЕСА_1 . Під час телефонної розмови повідомив, що він потребує лікування у шпиталі, а також те що в нього зламався особистий транспортний засіб. Того ж дня, старший лейтенант ОСОБА_10 , стосовно відсутності молодшого сержанта ОСОБА_3 засобами мобільного зв`язку, зробив доповідь майору ОСОБА_1 , на що майор ОСОБА_1 повідомив, що потрібно почекати до кінця 06.10.2022 та дати змогу молодшому сержанту ОСОБА_3 відремонтувати особистий транспортний засіб та повернутися в межі підрозділу. 07.10.2022 старший лейтенант ОСОБА_10 здійснив доповідь про даний факт командиру підрозділу майору ОСОБА_1 та зателефонував оперативному черговому ІНФОРМАЦІЯ_3 .
03.10.2023 начальник штабу військової частини НОМЕР_3 майор ОСОБА_13 дізнався, що молодший сержант ОСОБА_3 відсутній на службі у зведеному підрозділі технічного забезпечення. Останній зателефонував ОСОБА_3 і той відповів на телефонний дзвінок та повідомив, що він хворіє та знаходиться у місті Києві, 03.10.2023 приблизно о 19:00 молодший сержант ОСОБА_3 прибув до місця розташування військової частини НОМЕР_3 . Під час бесіди з ним стало відомо, що до дому молодшого сержанта ОСОБА_3 відпустив майор ОСОБА_1 і про те що його подали як такого, як самовільно залишив військову частину він не знає, офіційна інформація, про факт перебування молодшого сержанта ОСОБА_3 в самовільному залишені військової частини, до військової частини НОМЕР_3 не надходила.
Також, в межах проведення даного службового розслідування було опитано молодшого сержанта ОСОБА_3 на що він надав наступну інформацію, що 26.09.2022 він відпросився у командира зведеного підрозділу технічного забезпечення майора ОСОБА_1 у відпустку з нагоди народження сина. Впродовж відпустки він неодноразово зв`язувався з майором ОСОБА_1 та просив його ще залишитися на декілька днів вдома в зв`язку з хворобою, на що він погодився. Після хвороби він був на зв`язку з майором ОСОБА_1 та хотів повернутися, на що отримав відповідь, що поки що він не потрібен коли «понадобиться» він його викличе на службу. 03.10.2023 він дізнався від своєї частини НОМЕР_8 , а саме від майора ОСОБА_13 , що перебуває у самовільному залишенні військової частини, але не він, ні його частина цього не знали. Після дзвінка майора ОСОБА_13 він негайно вирушив до військової частини НОМЕР_3 , де написав рапорт про вибуття з свого підрозділу ЗПТЗ. Коли він повернувся, його виключили зі складу сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та на даний час перебуває у військовій частині НОМЕР_3 .
На задані питання начальнику ВП та СП військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_14 , чи було відомо військовій частині НОМЕР_1 про самовільне залишення зведеного підрозділу технічного забезпечення НОМЕР_4 навчального центру молодшим сержантом ОСОБА_3 , надала пояснення, що до військової частини НОМЕР_1 повідомлень щодо самовільного залишення зведеного підрозділу технічного забезпечення 169 навчального центру молодшим сержантом ОСОБА_3 не надходило.
В поясненні майор ОСОБА_1 зазначив, що зведений підрозділ технічного забезпечення при залученні до сил і засобів ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було розділено на дві частини, а саме: зведений пункт пошкоджених машин №1, яким керував старший лейтенант ОСОБА_10 з дислокацією в населеному пункті Первомайський та зведений пункт пошкоджених машин №2, яким керував майор ОСОБА_1 з дислокацією в населеному пункті Барвінково. Молодший сержант ОСОБА_3 перебував на зведеному пункті пошкодженого майна №1 звідти його відпустили додому для вирішення сімейних питань, про шо йому стало відомо від старшого лейтенанта ОСОБА_10 , на що він не заперечував. З деяким часом в телефонній розмові з молодшим лейтенантом ОСОБА_10 стало відомо, що молодший сержант ОСОБА_3 в визначений час не прибув до місця проходження служби, на телефонні дзвінки не відповідав, про що наказав підготувати та надати доповідь про самовільне залишення частини молодшим сержантом ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В процесі надання доповіді стало відомо, що молодший сержант ОСОБА_3 покинув підрозділ зі зброєю, своїм штатним АК-74 та автоматом солдата ОСОБА_15 , який йому було передано за наказом начальника штабу військової частини НОМЕР_3 в населеному пункті АДРЕСА_2 . По даному випадку було повідомлено по засобам зв`язку, а саме через «Сигнал» полковника ОСОБА_11 , а також начальника штабу військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_13 . До моменту виключення з сил і засобів ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора ОСОБА_1 молодший сержант ОСОБА_3 до підрозділу не повернувся, щодо місця перебування молодшого сержанта ОСОБА_3 та зброї йому не відомо.
В свою чергу за результатами службової перевірки було встановлено, що 07.10.2022 старший лейтенант ОСОБА_10 зателефонував оперативному черговому ІНФОРМАЦІЯ_3 капітану ОСОБА_16 на номер телефону НОМЕР_9 і повідомив про самовільне залишення місця несення служби молодшого сержанта ОСОБА_3 із зброєю. Також було направлено доповідь месенджером Signal капітану ОСОБА_16 на номер телефону НОМЕР_9 . Після чого, старший лейтенант ОСОБА_10 здійснив доповідь про даний факт командиру підрозділу майору ОСОБА_1 . Згодом, враховуючи відсутність будь-якого руху по питанню осіб, які самовільно залишили місце несення служби у зведеному підрозділі технічного забезпечення (військова частина НОМЕР_2 ), старший лейтенант ОСОБА_10 повідомив командира підрозділу майора ОСОБА_1 , про те що він підготує доповідь на військову частину НОМЕР_2 . 25.10.2022 старшим лейтенантом ОСОБА_10 було підготовлено та відправлено месенджером Signal на мобільний номер телефону НОМЕР_10 (оскільки це був єдиний відомий старшому лейтенанту ОСОБА_10 контакт командування військової частини НОМЕР_2 ) заступнику командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння полковнику ОСОБА_11 доповідь про двох осіб, які самовільно залишили місце несення служби із зброєю.
Після чого, 26.10.2022 старшому лейтенанту ОСОБА_10 зателефонував начальник штабу військової частини НОМЕР_3 з мобільного номеру НОМЕР_11 , представився майором ОСОБА_17 , та цікавився питанням стосовно молодшого сержанта ОСОБА_3 . 26.10.2022 старшим лейтенантом ОСОБА_10 було відправлено майору ОСОБА_13 , месенджером Signal на мобільній номер телефону НОМЕР_11 довідку, підготовлену ІНФОРМАЦІЯ_6 , яку ОСОБА_10 надав оперативний черговий капітан ОСОБА_18 . Після розмови із майором ОСОБА_13 , старший лейтенант ОСОБА_10 зателефонував і зробив доповідь про цю подію командиру підрозділу майору ОСОБА_1 .
Водночас, довідкою про самовільне залишення військової частини (зі зброєю) військовослужбовцями Збройних Сил України, обліковане у період з 00.00 24.09.22 до 00.00 07.10.22 підтверджується повідомлення 07.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_7 про самовільне залишення ОСОБА_3 підрозділу 24.09.2022 (т. 2 зворот а.с. 200).
Однак, з матеріалів службового розслідування вбачається, що вказані обставини перевірені не були.
Таким чином, матеріали даного службового розслідування також не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків у сумі 397234,28 грн.
Судом вірно зауважено, що під час службового розслідування з метою перевірки пояснень, наданих позивачем, а також ОСОБА_10 не було відібрано пояснення у заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння полковника ОСОБА_11 щодо доповіді 25.10.2022 про самовільне залишення місця несення служби військовослужбовцями, а також не перевірено факти направлення начальнику штабу навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 на мобільний номер телефону НОМЕР_11 довідки, підготовленої ІНФОРМАЦІЯ_6 про самовільне залишення місця несення служби молодшого сержанта ОСОБА_3 .         
З огляду на зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку про протиправність висновків військової частини НОМЕР_2 про необхідність притягнення позивача до матеріальної відповідальності через те, що відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина у заподіянні шкоди, умови та причини, що сприяли її заподіянню.
Доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_2 зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.
Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року)
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 21 січня 2025 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       О.В. Карпушова
                                                                                                    
                                                                                                           Є.І. Мєзєнцев