Справа № 344/9446/24 
Провадження № 22-ц/4808/46/25 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів – Баркова В.М., Девляшевського В.А. 
за участю секретаря – Кузів А.В.
учасники справи
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Пастернак І.А.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля,

в с т а н о в и в:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником автомобіля Skoda д.н.з. НОМЕР_1 .
02 травня 2024 року вона припаркувала свій автомобіль по вул. Героїв Маріуполя, 29 у м. Івано-Франківську та відійшла по справах. Повернувшись до автомобіля приблизно о 13.30 год виявила, що задня частина автомобіля облита невідомою речовиною від якої фарба на автомобілі розтворилась. Вона зателефонувала у поліцію та повідомила про пошкодження автомобіля. Поліцейські приїхали та встановили, що відповідач о 12.50 год пошкодив задню праву дверку автомобіля, виливши на неї кислоту. 
Згідно рахунку від 03.05.2024 року ТОВ «Альянс ІФ» вартість спричиненої матеріальної шкоди становить 35 405,00 грн. 
Крім того, позивачка зазначила, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її майна, у приниженні честі та гідності, а також погіршенням стану здоров`я через нервовий стрес.
Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її корись матеріальну шкоду в розмірі 35 405 грн та 10 000 грн моральної шкоди, судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.
Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35 405, 00 грн матеріальної шкоди, 2000, 00 грн моральної шкоди, 2 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2024 року та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, відкрив провадження у справі без належних на те підстав, долучивши докази, які були подані з порушенням процесуального законодавства. До позовної заяви не було додано всі матеріали, які були зазначені в переліку додатків, а саме не було додано рахунок №СЯ148838 від 03.05.2024 року про вартість спричиненої матеріальної шкоди, про що канцелярією суду було складено акт. Разом з відповіддю на відзив, позивачка направила розрахунок, який його адвокат отримав 13.07.2024 року, проте скаржник ознайомився з відзивом та доданим до нього розрахунком лише 04.09.2024 року, коли адвокат повернув йому матеріали справи, тому не мав можливості відреагувати на даний розрахунок, оскільки рішення по справі було вже винесено.
Вважає, що судом першої інстанції зроблено безпідставні висновки про те, що саме ним вчинено неправомірні дії щодо пошкодження автомобіля, оскільки жодних доказів на підтвердження цього надано позивачкою не було. Безпідставними є твердження позивачки про визнання ним факту вилиття на її автомобіль кислоти.
Крім того, вважає необґрунтованими висновки суду про розмір матеріальної шкоди, суд прийняв рішення про стягнення суми збитків виключно на підставі рахунку №СЯ148838 від 03.05.2024 року, виданого ТОВ «Альянс-ІФ», проте в даному рахунку не міститься інформації про те, з якою метою видавався даний рахунок і виконання яких саме робіт було замовлено. Вважає вартість ремонтних робіт неадекватно завищеною, за результатами розрахунку ремонтно-відновлювальних робіт аварійним комісаром вартість ремонту визначена в розмірі 8513,17 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , зазначила, що відповідач визнав факт вилиття ним на автомобіль рідини, яка спричинила пошкодження автомобіля. Вважає, що вона довела належними доказами факт завдання шкоди неправомірними діями відповідача, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 

У судовому засіданні 09 січня 2025 року ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, представник скаржника ОСОБА_3 в судовому засіданні 04 лютого 2025 року підтримав доводи апеляційної скарги. 

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи 04 лютого 2025 року без ОСОБА_2 , оскільки його інтереси в судовому засіданні представляє його адвокат. 

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено факт завдання шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідач відповідно до вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України  не спростував і не довів відсутності своєї вини, та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення майнової шкоди в розмірі 35 405,00 грн та наявності підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 2 000, 00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 02 травня 2024 року о 15 год звернулася до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, з приводу пошкодження її автомобіля «Skoda», що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.
За заявою позивачки органами поліції було здійснено перевірку, за результатами розгляду звернення позивачки було складено довідку про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року.
Згідно вказаної довідки, встановлено, що 02 травня 2024 близько 12 год 50 хв ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , перебуваючи на зазначеній вулиці шляхом пролиття невідомої рідини, ймовірно, кислоти, пошкодив транспортний засіб «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме задню праву дверку автомобіля.
09 травня 2024 року Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області було повідомлено ОСОБА_4 , що внесення даної події до ЄРДР є неможливим, оскільки відсутні достатні дані, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Викладене в зверненні вирішується шляхом подання позовної заяви до суду згідно цивільного законодавства.
Згідно рахунку №СЯ 148838 від 03.05.2024 року ТОВ «Альянс-ІФ» вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 становить 35 405,00 грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
За правилами частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.
Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 квітня 2021 року в справі № 648/2035/17, від 15 липня 2021 року у справі № 520/4080/16, від 27 жовтня 2021 року у справі № 461/484/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Факт завдання шкоди транспортному засобу «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачці підтверджується протоколом про прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.05.2024 року, довідкою про результати звернення ОСОБА_1 ІКС ПІНП №13233 від 09.05.2024 року, копією запису камери відео огляду.
Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував того факту, що ним було вилито на автомобіль позивачки рідину, яку саме рідину, він пригадати не може. 
Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції для повного, всестороннього розгляду справи було задоволено клопотання скаржника ОСОБА_2 про витребування матеріалів перевірки з Головного управління поліції в Івано-Франківській області за зверненням ОСОБА_1 .
Згідно довідки 3453 про результати розгляду звернення ОСОБА_1 ІКС ІПНП №13233 від 02.05.2024 року, встановлено, що 02 травня 2024 близько 12 год 50 хв ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , перебуваючи на зазначеній вулиці шляхом пролиття невідомої рідини, ймовірно, кислоти, пошкодив транспортний засіб «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме задню праву дверку автомобіля.
З фото таблиць, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що права дверка автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 має пошкодження. 
З відеозапису вбачається, що відповідач вилив на автомобіль, який належить позивачці рідину.
З пояснень ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах перевірки, вбачається, скаржник не заперечував факту вилиття на дверку автомобіля рідини, якої саме рідини він не зміг повідомити.
Між тим, ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що рідина яку він вилив на автомобіль позивачки не є кислотою. 
Колегія суддів вважає, що відповідачем не спростовано презумпцію його вини у заподіянні шкоди майну позивачки та не надано доказів того, що шкода була спричинена не з його вини. З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що не підтверджується матеріалами справи, що саме він спричинив шкоду автомобілю позивачки не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
На підтвердження розміру майнової шкоди позивачкою надано рахунок №СЯ 148838 від 03.05.2024 року ТОВ «Альянс-ІФ», згідно якого вартість виконаних робіт по автомобілю «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 становить 35 405,00 грн.
Як вбачається із матеріалів справи 08 липня 2024 року ОСОБА_1 на адресу адвоката Мілованова І.Ю. – Романюка А.Б. було відправлено копію відповіді на відзив та копію рахунку №СЯ 148838 від 03.05.2024 року ТОВ «Альянс-ІФ». 
До початку розгляду справи відповідачем та його представником не подавалося клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, будь-яких доказів на спростування вказаного вище рахунку відповідачем та його представником суду першої інстанції не було надано.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив суд провести судову авто товарознавчу експертизу для визначення розміру матеріальної шкоди автомобіля.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 січня 2025 року у задоволенні клопотання відмовлено.
До апеляційної скарги скаржником додано ремонтну калькуляцію №23 від 05 вересня 2024 року про вартість ремонту та робіт. Колегія суддів не приймає до уваги вказану ремонтну калькуляцію, оскільки скаржником не наведено доказів неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Посилання скаржника на те, що про наявність рахунку у матеріалах справи №СЯ 148838 від 03.05.2024 року ТОВ «Альянс-ІФ» він дізнався лише 04 вересня 2024 року після розірвання договору про надання правової допомоги у зв`язку з «програшем справи» в суді першої інстанції не є поважною причиною та не перешкоджало скаржнику знайомитися з матеріалами справи, крім того відповідач зазначив, що договір про надання правової допомоги було розірвано 04 вересня 2024 року, тобто його інтереси у суді першої інстанції представляв його адвокат. Тому доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримував рахунку №СЯ 148838 від 03.05.2024 року про вартість виконаних робіт не заслуговує на увагу. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 брав участь у розгляді справи через свого представника – адвоката Романюка А.Б., що підтверджується ордером про надання правничої допомоги від 11 червня 2024 року. Відповідно до квитанції АТ «Укрпошта» представнику відповідача Романюку А.Б. рекомендованим листом було надіслано відповідь на відзив з доданим до нього розрахунком №СЯ 148838 від 03.05.2024 року. Згідно частини 1,2,4 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника скаржника на те, що у рахунку №СЯ148838 від 03.05.2024 року зазначено двічі кузовні роботи по фарбуванню крила, оскільки при розгляді справи у суді першої інстанції представник відповідача на вказані обставини не посилався, і вказаний рахунок не спростовано відповідачем належними доказами.
Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до пошкодження транспортного засобу «Skoda», дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдана позивачці майнова шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 35 405 грн відповідно до рахунку №СЯ 148838 від 03.05.2024 року ТОВ «Альянс-ІФ» про вартість виконаних робіт по автомобілю «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. 
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. (ч.3 ст.83 ЦПК України).
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк, суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. (ч. 5 ст. 83 ЦПК).
Докази, не подані у встановлений законом строк або судом строк, до розгляду судом не приймаються , крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтовує неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. (ч.8 ст.83 ЦПК ).
       Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст.83 ЦПК України).
Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з позовною заявою, позивачка у додатках до позовної заяви зазначила рахунок №СЯ 148838 від 03.05.2024 року. Згідно акту про відсутність додатків до позовної заяви від 24 травня 2024 року було виявлено відсутність додатку до позовної заяви, а саме рахунку №СЯ 148838 від 03.05.2024 року У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Романюк А.Б. зазначив, що такий доказ до позовної заяви не додано. У відповіді на відзив, позивачка зазначила, що розмір спричиненої шкоди підтверджується рахунком №СЯ 148838 від 03.05.2024 року, який надіслано відповідачу до відзиву. Підтвердження надсилання копії вказаного рахунку представнику відповідача в матеріалах справи наявні. Позивачка звернулася до суду із заявою про долучення до матеріалів справи квитанції про відправку представнику відповідача рахунку та відповідь на відзив до якого було надано рахунок від 03.05.2024 року. При розгляді справи суд прийняв такий доказ та наддав йому правову оцінку. Враховуючи викладене, доводи скаржника про те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, відкрив провадження у справі без належних на те підстав, долучивши докази, які були подані з порушенням процесуального законодавства є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок скаржника.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2025 року 

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський