П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/2240/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лелюк Олександр Петрович 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
03 березня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Роднічок" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ТОВ «Будівельна компанія Роднічок», звернулося в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови №072801 від 23 квітня 2024 року.
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 05.09.2024 позов задовольнив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою належним чином товарно-транспортною накладною, а саме в накладній відсутні відомості про автомобільного перевізника, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» і за що передбачена відповідальність абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що адміністративно-господарський штраф підлягає застосуванню за умови відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а не за порушення правил оформлення товарно-транспортної накладної, як про це зазначено в оскаржуваній постанові. 
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 15 березня 2024 року №003467 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Хом`як В.В. на ділянці дороги «Стрий – Івано-Франківськ – Чернівці – Мамалига» проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення вантажу автомобілем марки RENAULT INTERCONSULT, днз НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , водієм якого на момент перевезення був ОСОБА_1 , і який належить ТОВ «Будівельна компанія Роднічок», за результатами проведення якої складено акт №032426 від 18 березня 2024 року.
Під час перевірки уповноваженою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області виявлено порушення ТОВ «БК Роднічок» статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом МТЗУ від 14 жовтня 1997 року №363, а саме: під час перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія оформленою належним чином товарно-транспортною накладною №0081969612 від 18 березня 2024 року, а саме: в наявній товарно-транспортній накладній відсутні відомості про автомобільного перевізника, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: абзац третій частина першої – перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме – оформленої належним чином товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документу на вантаж.
Листом від 21 березня 2024 року №24141/42/24-24 відповідач повідомив позивача про розгляд 23 квітня 2024 року справи про порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», виявленого під час рейдової перевірки.
23 квітня 2024 року Відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №072801, якою до ТОВ «Будівельна компанія Роднічок» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн за порушення вимог статей 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутність на момент перевірки належним чином оформленої товарно-транспортної накладної, за що передбачена відповідальність абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Не погоджуючись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі – Закон №2344-III в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, суб`єктом відповідальності, передбаченої частиною першою статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник.
Згідно положень статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
У главі 6 (статті 29-34) Закону №2344-III наведені положення про автомобільного перевізника. Так, згідно частини першої статті 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Статтею 34 Закону №2344-III передбачені вимоги до автомобільного перевізника.
Статтею 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі Порядок – №1567).
Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до приписів статті 48 Закону №2344-III (про порушення якої зазначено відповідачем в оскаржуваній постанові) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Як визначено у статті 1 Закону №2344-III, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Частиною третьою статті 48 Закону №2344-III встановлено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Відповідно до частини другої статті 49 Закону №2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, відповідальність несуть саме автомобільні перевізники – суб`єкти господарювання.
Водночас положення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачають, що обов`язки щодо належного оформлення товарно-транспортної накладної покладаються на вантажовідправника.При цьому автомобільний перевізник не уповноважений здійснювати оформлення товарно-транспортної накладної або здійснювати контроль за правильністю оформлення вантажовідправником всіх відомостей, внесених до товарно-транспортної накладної.
Вказане також випливає зі змісту положень абзацу 5 статті 51-1 Закону №2344-III, якою встановлено обов`язок вантажовідправника вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством, та абзаців першого та другого пункту 11.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, якими передбачено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Як встановлено судом першої інстанції, під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства України про автомобільний транспорт водієм належного позивачу транспортного засобу було пред`явлено уповноваженій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області товарно-транспортну накладну №0081969612 від 18 березня 2024 року, видану вантажовідправником АТ «Подільський цемент», в якій не зазначено відомостей про автомобільного перевізника (графа «Автомобільний перевізник» не заповнена).
Проте, відповідачем не було враховано як належний документ пред`явлену товарно-транспортну накладну з огляду на відсутність у ній відомостей про автомобільного перевізника. Натомість, указаний недолік товарно-транспортної накладної визнано як здійснення перевезення вантажу за відсутності товарно-транспортної накладної на момент проведення перевірки.
При цьому, суд першої інстанції  обґрунтовано вважав такі висновки відповідача помилковими, оскільки в даному випадку обов`язок щодо належного оформлення товарно-транспортної накладної та зазначення у ній всіх необхідних відомостей покладається на вантажовідправника – АТ «Подільний цемент», а відповідальність перевізника (яким у даних спірних відносинах є ТОВ «БК Роднічок») за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі норм статті 60 Закону №2344-III настає лише у випадку здійснення перевезень за відсутності товарно-транспортної накладної, а не за порушення правил її оформлення (неналежного оформлення).
Зокрема, положення статті 48 Закону №2344-III передбачають відповідальність перевізника за перевезення вантажів за умови відсутності на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної. Тобто, достатньою і такою, що ґрунтується на Законі №2344-III підставою для відповідальності перевізника є фізичне неіснування у його водія на момент проведення перевірки такого документу як товарно-транспортна накладна. При цьому певні незначні (формальні) недоліки у її заповненні не можуть свідчити про те, що перевезення вантажу здійснюється за відсутності товарно-транспортної накладної.
Тому, враховуючи принцип індивідуальності юридичної відповідальності, відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт через відсутність у товарно-транспортній накладній відомостей про автомобільного перевізника, тобто через неналежне виконання іншою юридичною особою – вантажовідправником обов`язку щодо належного оформлення товарно-транспортної накладної.
Крім того встановлено, що в товарно-транспортній накладній №0081969612 від 18 березня 2024 року, виданій вантажовідправником АТ «Подільський цемент», зазначено інші обов`язкові її реквізити, що дають можливість у повній мірі ідентифікувати суб`єктів транспортного процесу, вантаж та транспортний засіб, яким здійснювалося перевезення.
За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо безпідставності висновків відповідача, викладених в акті перевірки №032426 від 18 березня 2024 року та в оскаржуваній постанові №072801 від 23 квітня 2024 року, про порушення позивачем положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» через відсутність на момент перевірки належним чином товарно-транспортної накладної, адже певні недоліки в оформленні наявної у водія ТЗ товарно-транспортної накладної №0081969612 від 18 березня 2024 року не можуть бути кваліфіковані як відсутність товарно-транспортної накладної на момент проведення перевірки.
Таким чином, оскаржувана постанова від №072801 від 23 квітня 2024 року про застосування до ТОВ «БК Роднічок» адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн є протиправною, а тому підлягає скасуванню.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.