ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1730/21  Номер провадження 22-ц/814/745/25	Головуючий у 1-й інстанції ХІНЕВИЧ В. І.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.
розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 18 вересня 2024 року та ухвали цього ж суду від 06 травня 2024 року та від 04 червня 2024 року, постановлені суддею Хіневич В.І.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в:
       30.09.2021 ОСОБА_1 звернувся у Кременчуцький районний суд Полтавської області з указаним позовом, уточнивши його вимоги заявою від 29.04.2024, у якій просив:
-        зобов`язати ТзОВ «Полтаваенергозбут» відкликати недостовірну інформацію з Кременчуцького районного суду Полтавської області, відшкодувати на особовий рахунок позивача у повному обсязі всі кошти зазначені в претензіях та надати повні та достовірні відповіді на претензії разом з інформацією згідно із імперативними вимогами 8.3.11. ПРРЕЕ та відповідною компенсацією; 
-        зобов`язати ТзОВ «Полтаваенергозбут» надати позивачу відповідь на скаргу від 10.09.2019, у тому числі, згідно із імперативними вимогами 8.3.11. ПРРЕЕ та відповідною компенсацією;
-        визнати діяльність ТзОВ «Полтаваенергозбут» щодо багаторазового введення в оману трьох судів, що розташовані на території м.Кременчука такою, що не відповідає моральним засадам суспільства;
-        визнати право позивача на отримання компенсації за неправильно виставлені рахунки з лютого 2022 року та зобов`язати відповідача надати таку компенсацію;
-        визнати незаконним попередження про припинення постачання електричної енергії №769_202108 від 30.08.2021 та таким, що складено з порушенням п.7.5. ПРРЕЕ, оскільки не містить підпису відповідальної особи, якою оформлено попередження; а також погроза про відключення не є доказом заборгованості, також ця погроза завідомо недостовірну інформацію по сплаті коштів; 
-        визнати незаконними дії відповідача щодо відключення електропостачання 29.09.2021, а також такими, що не відповідають моральним засадам суспільства, зобов`язати відповідача у повному обсязі відшкодувати збитки завдані таким протиправним відключенням;
-        визнати дії керівника відповідача ОСОБА_2 стосовно багаторазового введення в оману трьох судів, що розташовані на території м.Кременчука за допомогою довіреностей, що він видав, такими, що не відповідають моральним засадам суспільства;
-        стягнути з ТзОВ «Полтаваенергозбут» на особовий рахунок позивача, відкритий у товаристві (№ НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 8847,90 грн.
       В обґрунтуванні підстав позову зазначає, що 02.09.2021 ним отримано лист В.Кохнівка Кременчуцького ЦОС ТзОВ «Полтаваенергозбут» від 30.08.2021 №769_202108, яким попереджено про відключення електропостачання із 27.09.2021 у разі несплати заборгованості.
       Таке попередження не містило підпису відповідальної особи, якою воно оформлено, що свідчить про його невідповідність вимогам п.7.5. ПРРЕЕ, тоді як викладена у ньому інформація є недостовірною в частині того, що абонентом сплачено та погашено субсидіями 60,68 грн. Оскільки такі оплати проводились ОСР у вигляді компенсації у відповідності до п.2 Постанови НКРЕКП №1733 від 16.09.2020 щодо необхідності надання компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг ОСР, що підтверджується листом від 19.10.2020 вих. №04-32/19095.
       Вважає такими, що містять недостовірну інформацію, складені відповідачем документи, серед яких довідка про споживання електричної енергії та оплату з 01 січня по 01 серпня 2020 року (від 07.08.2020 за вих. №902-10-1/34/16) щодо заборгованості, при цьому також з черговим «корегуванням показів» з боку ОСР.
       Зазначає, що саме по собі попередження про припинення постачання електричної енергії №769_202108 від 30.08.2021 не встановлює безспірність заборгованості, а також не встановлює розмір заборгованості, яка може бути доведена виключно первинними бухгалтерськими документами, складеними у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а також постанови Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №910/5226/17.
       Наголошує, що неодноразово звертався, як до ЦОС, так і безпосередньо до відповідача з претензіями від 10.06.2020, 22.07.2020 та 14.12.2020, але належних відповідей на них, які б узгоджувалися із вимогами п.8.3.11. ПРРЕЕ, так і не отримав. 
       Крім того, 10.09.2019 ним було подано скаргу, яку відповідач залишив без належного реагування, направивши на його адресу лист від 13.09.2019 вих.№02-9-1/2305, який також містив недостовірну інформацію. 
       Вважає, що відповідач протиправно нараховує заборгованість позивачу, погрожуючи при цьому відключенням електропостачання та реалізуючи свої погрози.
       Враховуючи продовження протиправних дій з боку відповідача, ігнорування прав позивача бути присутнім при розгляді претензій, у тому числі ненадання жодних доказів заборгованості та інформації згідно із п.8.3.11. ПРРЕЕ, а також небажання відповідача відкликати завідомо недостовірну інформацію поширену до Кременчуцького районного суду Полтавської області та іншу недостовірну інформацію - позов про недодержання моральних засад суспільства з боку відповідача вважає актуальним та цілком законним задля припинення протиправних дій відповідача.
       Наголошує, що відповідач неодноразово та упродовж тривалого часу незаконним шляхом використовував задля протиправних цілей Кременчуцький центр обслуговування споживачів, який не наділений самостійною право- та дієздатністю та не може бути відповідачем у справі. Тим самим багаторазово вводив різноманітні суди першої інстанції в оману.
       Зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача він, позивач, зазнав матеріальної шкоди, оскільки витратив багато часу задля пошуку інформації в Інтернеті, ознайомлювався з законодавством України для захисту своїх прав, та витратив час для складання та написання цієї позовної заяви.
       В обґрунтування розміру спричиненої йому матеріальної шкоди наводить розрахунок сум, що стягуються: 
-        ненадання відповіді на скаргу від 10.09.2019, включно із довготривалим порушення 8.3.11. ПРРЕЕ, - 400 гривень; 
-        ненадання достовірної інформації на претензію від 14.12.2020, включно із довготривалим порушення 8.3.11. ПРРЕЕ, - 400 гривень; 
-        ненадання достовірної інформації на претензію від 22.07.2020 вх.№П-380, включно із довготривалим порушення 8.3.11. ПРРЕЕ, - 400 гривень; 
-        порушення права бути присутнім при розгляді претензії від 22.07.2020 вх.№П-380 - ненадання уточнюючої інформації та документів, необхідних для розгляду претензії в тому числі - ненадання документів (доказів) відсутності вини відповідача - 3921,60 грн.;
-        ненадання достовірної інформації на претензію від 10.06.2020, включно із довготривалим порушенням 8.3.11. ПРРЕЕ, - 400,00 грн.;
-        порушення права бути присутнім при розгляді претензії від 10.06.2020, порушення права отримати уточнюючу інформацію та документів, необхідних для розгляду претензії під час розгляду претензії, в тому числі ненадання документів (доказів) відсутності вини відповідачем - 1321,60 грн.;
-        ненадання достовірної інформації на претензію від 10.06.2020, включно із довготривалим порушення 8.3.11. ПРРЕЕ, - 400,00 грн.; 
-        порушення права бути присутнім при розгляді претензії від 10.06.2020, порушення права отримати уточнюючу інформацію та документів, необхідних для розгляду претензії під час розгляду претензії, в тому числі ненадання документів (доказів) відсутності вини відповідачем - 1604,70 грн.
       Розпорядженням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.05.2022 №7 «Щодо передачі справи на розгляд суду, найбільш територіально наближеного» справу №536/1730/21 передано до Автозаводського районного суду м.Кременчука./а.с.234 т.1/
       Розпорядженням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 14.07.2022 №7 «Щодо передачі справи на розгляд суду, найбільш територіально наближеного» справу №536/1730/21 передано до Крюківського районного суду м.Кременчука./а.с.9 т.2/
       Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 14.03.2023 справу №536/1730/21 передано на розгляд до Автозаводського районного суду м.Кременчука - за підсудністю./а.с.172 т.2/
       Розпорядженням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.03.2024 №6 «Щодо передачі справи на розгляд суду, найбільш територіально наближеного» справу №536/1730/21 передано до Крюківського районного суду м.Кременчука./а.с.255 т.2/
       Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 01.04.2024 прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання./а.с.3 т.3/
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 06.05.2024 прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог; закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду./а.с.36 т.3/
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 04.06.2024 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Хіневича В.І. від розгляду даної цивільної справи - відмовлено./а.с.65 т.3/
Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 18.09.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Полтаваенергозбут» про зобов`язання вчинити дії - відмовлено. 
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
       Позивач оскаржив указані судові рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, із підстав, раніше викладених ним у позові, просить їх скасувати та ухвалити рішення про задоволення вимог позову в повному обсязі.
       Вважає, що районний суд неправильно визначився із підставами відводу головуючого судді, які позивач пов`язував із наданням переваги стороні відповідача. Зокрема, коли за клопотанням відповідача за відсутності обґрунтованих підстав вчергове було відкладено розгляд справи, про що його, позивача, в телефонному режимі повідомив секретар судового засідання.
       Наголошує, що згідно сталої позиції ЄСПЛ правосуддя має бути швидким, а тривала невиправдана затримка фактично є відмовою у правосудді. 
       Тоді як у межах розгляду цивільної справи №536/1730/21 представництво інтересів ТзОВ «Полтаваенергозбут» забезпечувалося п`ятьма представниками за довіреністю Ніконовою О.І., Друзенком О.В., Лоскот С.С., Чудненком В.М. та Гержан В.Д., а тому неявка одного із представників відповідача жодним чином не може бути поважною причиною для відкладення розгляду справи. 
       Звертає увагу, що згідно зі статутом ТзОВ «Полтаваенергозбут» правом представляти інтереси в суді наділений генеральний директор, який в судове засідання жодного разу не з`явився.
       Вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог пункту 6 частини другої статті 197 ЦПК України при постановленні ухвали, якою закінчив підготовче засідання та приступив до судового розгляду справи.
       Повідомляє, що суддя Хіневич В.І. заявляв самовідвід від розгляду справи №536/2067/21, де приймав участь ОСОБА_1 , що підтверджується ухвалою суду від 06.10.2022, яка, на думку позивача, має преюдиційне значення. 
       Вважає, що суддю Хіневич В.І. не легітимним, а також таким, що підтримує «релігійний бізнес руського миру» та ненавидить позивача за його віросповідання. 
       Зазначає, що суддею Хіневич В.І. при постановленні ухвали від 04.05.2024 не враховано висновки Полтавського апеляційного суду, викладені ним у постанові від 02.03.2023, допущено надмірний формалізм та порушено вимоги ч.14 ст.230 ЦПК України. Зокрема, районним судом не було розглянуто клопотання позивача про його допит в якості свідка, не викликано в судове засідання для дачі показань та не роз`яснено права та обов`язки свідка.
       Просить врахувати, що неявки позивача до суду були зумовлені виключно поважними причинами, такими, як ракетні обстріли, які районний суд безпідставно залишив поза увагою.
       Зазначає, що у порушення вимог частин першої, четвертої статті 179 ЦПК України районний суд безпідставно обмежив права позивача подати відповідь на відзив.
       Вважає, що районний суд фальсифікував обставини справи, коли установив, що отримання рахунків позивачем та наявність заборгованості за спожиту електричну енергію були предметом дослідження у справі №536/1278/19. Наголошує, що у такій справі позов було заявлено до ТзОВ «Полтаваенергозбут» в особі Кременчуцького центру обслуговування споживачів, який не є юридичною особою, у зв`язку із чим постановою Полтавського апеляційного суду від 12.10.2020 у задоволенні такого позову було відмовлено. 
       Із підстав викладеного вважає, що через упереджене ставлення судді Хіневич В.І. до позивача при постановленні оскаржуваного рішення судом взагалі не досліджувалося питання отримання ним рахунків та наявності заборгованості. 
       Вважає, що районний суд допустив порушення вимог пункту 1 частини першої статті 265 ЦПК України, відмовивши у задоволенні не існуючої, на думку позивача, позовної вимогу «про зобов`язання вчинити дії», а не щодо кожної із заявлених ним вимог. Обставини викладеного підтверджуються ухвалою суду від 19.07.2022 (справа №536/1730/21), окремі тези якої позивач цитує у доводах апеляційної скарги. 
       Як на порушення вимог частини четвертої статті 189 ЦПК України посилається на те, що районний суд безпідставно закрив підготовче провадження у справі, залишивши не вирішеним заявлений ним 02.05.2024 відвід судді.
       Заперечує правомірність ухвали районного суду від 06.05.2024 про закриття підготовчого провадження, оскільки вона постановлена із порушенням вимог ч.ч.1, 4 ст.179, п.12 ч.2 ст.197 ЦПК України, а також невиконання вимог п.6 ч.2 ст.197 цього Кодексу.
       Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 02.12.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
17.01.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за відсутності представника товариства. Оскаржуване судове рішення просить залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення. 
Учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи без їх участі, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції установлено, що із01.01.2019 ОСОБА_1 приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_2 та присвоєним ЕІС-кодом №6221596687323341, шляхом фактичного споживання електричної енергії, за об`єктом споживання електричної енергії, що розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , відповідно до п.8 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 ( в редакції 2018 року).
При цьому, факт споживання електричної енергії за вказаним об`єктом, отримання рахунків за спожиту електричну енергію та наявну заборгованість по особовому рахунку позивачем не заперечується, що також підтверджується доданими позивачем до позовної заяви додатками.
Крім того, отримання рахунків позивачем та наявність заборгованості за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_2 були предметом дослідження у справі №536/1278/19 Кременчуцького районного суду Полтавської області за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут», що підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.06.2020 у справі №536/1278/19 (роздруківка рішення мається у публічному доступі за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/90033895); постановою Полтавського апеляційного суду від 03.12.2020 у справі №536/1278/19 (роздруківка ухвали мається у публічному доступі за посиланням : https ://reyestr. court. gov.ua/Revi ew/93 2 84073); ухвалою Верховного суду від 17.12.2020 у справі №536/1278/19 (роздруківка ухвали мається у публічному доступі за посиланням : https://reyestr.court.gov.ua/Review/93666979).
13.09.2019 ТзОВ «Полтаваенергозбут» повідомило ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги від 1009.2019./а.с.33 т.1/
Згідно із довідкою про споживання електричної енергії та оплату з 01.01.2019 по 01.08.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , споживач ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості становить 1 549,32 грн./а.с.19 т.1/ 
10.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «Полтаваенергозбут» в особі Кременчуцького центру обслуговування споживачів з претензією щодо негайного припинення довго триваючого порушення законодавства України з боку ТзОВ «Полтаваенергозбут» - ч.5 ст.277 ЦК України./а.с.27-28, 30-31 т.1/
02.07.2020 Кременчуцький ЦОС ТОВ «Полтаваенергозбут» надано ОСОБА_1 відповіді на претензію від 10.06.2020./а.с.29, 32 т.1/
22.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «Полтаваенергозбут» в особі Кременчуцького центру обслуговування споживачів з претензією щодо негайного припинення довго триваючого порушення законодавства України з боку ТзОВ «Полтаваенергозбут» - протиправне ненадання своєчасне компенсації за несвоєчасно виставлені рахунки у період з січня 2019 року по січень 2020 року./а.с.24-25 т.1/
30.07.2020 ТзОВ «Полтаваенергозбут» повідомило ОСОБА_1 листом №02-9-1/3335 про результати розгляду претензії від 22.07.2020./а.с.26 т.1/
19.10.2020 АТ «Полтаваобленерго» повідомило ОСОБА_1 листом №04-32/19095 у тім, що АТ «Полтаваобленерго» здійснено нарахування компенсації відповідно до вимог Порядку забезпечення стандартів якості надання послуг з електропостачання та надання компенсації споживача за їх недотримання, затвердженого постановою НКРЕКП від 12.06.2018 №375. Сума, яка підлягає зарахуванню на о/р НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з врахуванням необхідних сум податків становить 1600,00 грн./а.с.12 т.1/
14.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «Полтаваенергозбут» із претензією щодо негайного надання йому вибачення та компенсації за надання завідомо недостовірної інформації та надання відповіді в обсягах, визначених чинним законодавством України – адже підприємство зобов`язано дотримуватися вимог п.8.3.11 ПРРЕЕ та зобов`язані негайно припинити здійснювати злочини та повідомити НКРЕКП та інші відповідні державні органи про довгу триваючу злочинну діяльність./а.с.20-22 т.1/
18.12.2020 ТзОВ «Полтаваенергозбут» надало ОСОБА_1 відповідь на претензію №02-9-1/5575./а.с.23 т.1/ 
30.08.2021 В.Кохнівка Кременчуцького центру обслуговування споживачів ТзОВ «Полтаваенергозбут» направлено ОСОБА_1 попередження про припинення постачання електричної енергії №769_202108, за змістом якого за період із 01.09.2020 по 01.08.2021 сума до сплати на покази 19175 становить 1504,72 грн. У термін до 22.09.2021 ОСОБА_1 повинен розрахуватися за спожиту електричну енергію. Відповідно до п.7.5. ПРРЕЕ, у випадку несплати заборгованості у повному обсязі, починаючи із 27.09.2021 після 08:00 год. електроустановка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 буде відключена від електричної мережі./а.с.11 т.1/
20.11.2020 Автозаводський районний суд м.Кременчука повідомив ОСОБА_1 листом №04-0377/2020, що згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду в період часу із 02.01.2020 по 19.11.2020 включно до суду надійшло 54 заяви ТзОВ «Полтаваенергозбут» в особі Кременчуцького центру з обслуговування споживачів про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання електричної енергії, з яких 36 задоволено. Станом на 20.11.2020 вісім заяв залишаються не розглянутими./а.с.13 т.1/
23.11.2020 Кременчуцьким районний судом Полтавської області листом №04-05/3/2020 повідомлено ОСОБА_1 , що у період часу із 02.01.2020 по 19.11.2020 включно відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду, судом зареєстровано 20 заяв наказного провадження в яких заявником є ТзОВ «Полтаваенергозбут» в особі Кременчуцького центру з обслуговування споживачів. 13 заяв указаної категорії задоволено./а.с.14 т.1/
23.11.2020 Крюківський районний суд м.Кременчука листом №6/524 повідомив ОСОБА_1 , що згідно зі звітом КП «Д-3» за ІІІ квартал 2020 року до суду надійшло 38 зав ТзОВ «Полтаваенергозбут» в особі Кременчуцького центру з обслуговування споживачів про видачу судового наказу. 25 заяв указаної категорії задоволено./а.с.15 т.1/
24.04.2024 позивач звернувся в суд із заявою про проведення підготовчого засідання за його відсутності та вчинити певні дії, а саме: прийняти заяву про збільшення позовних вимог; 2) відповідно до п.5 ч.2 ст.197 ЦПК України роз`яснити, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; 3) згідно із п.6 ч.2 ст.197 ЦПК України з`ясувати чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі./а.с.24 т.3/
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 06.05.2024 прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог; підготовче провадження у справі закрито; призначено справу до судового розгляду./а.с.36 т.3/
02.05.2024 позивач звернувся в суд із заявою про відвід судді Хіневич В.І. у справі №536/1730/21./а.с.37-38 т.3/
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 04.06.2024 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Хіневича В.І. від розгляду даної цивільної справи – відмовлено./а.с.65 т.3/
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив із того, що позивач, як споживач електричної енергії, допустив порушенням вимог законів України «Про ринок електричної енергії», «Про житлово-комунальні послуги», ПРРЕЕ та умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Унаслідок викладеного станом на 30.09.2021 по особовому рахунку позивача утворилася заборгованість у розмірі 1 855,84 грн., що підтверджується належними доказами, не спростованими споживачем послуг.
На виконання вимог п.7.5 ПРРЕЕ відповідач завчасно, а саме 30.08.2021, попередив позивача про припинення постачання електричної енергії електроустановки із зазначенням дати відключення - з 27.09.2021 після 8 год. 00 хв. Отже, враховуючи, що станом на 29.09.2021 заборгованість позивачем не була сплачена, працівниками АТ «Полтаваобленерго» правомірно здійснено відключення електроустановки від електропостачання у встановленому ПРРЕЕ порядку.
       Посилання позивача, що надіслане йому попередження про припинення постачання електричної енергії виготовлене з порушенням п.7.5 ПРРЕЕ, районний суд відхилив. Оскільки долучена позивачем до позовної заяви копія попередження про припинення постачання електричної енергії №769 202108 від 30.08.2021 є частиною рахунку за спожиту електричну енергію, в якому відповідно до підп.12 п.9.6.1 ПРРЕЕ зазначається: «ініціювання (зазначаються реквізити Попередження споживача про відключення та Звернення до оператора системи розподілу щодо відключення електроустановки споживача)». Така частина рахунку є інформацією, яка зазначається постачальником в рахунках за спожиту електричну енергію. При цьому, відповідачем, у відповідності до вимоги ПРРЕЕ, 30.08.2021 направлено позивачу попередження про припинення постачання електричної енергії №769_202108 від 30.08.2021, яке містить підпис працівника, що видав попередження, що узгоджується з вимогами п.7.5 ПРРЕЕ.
       Посилання позивача про сплату абонентом або погашення субсидіями суми 60,68 грн., які він особисто не сплачував, районний суд також відхилив, указавши, що така сума коштів надлишково оплаченої, але не спожитої електричної енергії в серпні 2020 року, що і було відображено у попередженні.
       Доводи позивача щодо неотримання ним відповідей на претензії від 10.06.2020, від 22.07.2020 та від 14.12.2020, районний суд до уваги не прийняв, спроставши їх наявними у справі відповідями на такі претензії, що також виключає підстави надання компенсації за порушення гарантованих стандартів якості надання послуг.
       Посилання позивача на те, що діяльність Кременчуцького центру обслуговування споживачів вводить в оману три суду на території м.Кременчука, районний суд також відхилив як безпідставні. 
       Доводи позивача, що йому надсилались рахунки з недостовірними даними щодо обсягів спожитої електричної енергії, суд першої інстанції відхилив, указавши, позивачем не надано жодного доказу того, що на лічильнику електричної енергії за об`єктом споживання позивачем визначені інші показники спожитої ним електричної енергії, ніж надані до відповідача АТ «Полтаваобленерго», шляхом долучення позивачем, наприклад, фото з показниками лічильника споживача. З підстав викладеного, доводи позивача, що йому надсилались рахунки з недостовірними даними щодо обсягів спожитої електричної енергії суд також визнав безпідставними.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.
Стосовно правомірності ухвали районного суду від 06.05.2024 участині закриття підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду, колегія суддів зазначає наступне. 
       За змістом статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
       Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
       Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
       Із матеріалів справи убачається, що підготовче провадження у справі №536/1730/21 тривало із 07.10.2021, коли було відкрито провадження у справі, і підстав вважати, що станом на 06.05.2024 позивач був обмежений у праві подати відповідь на відзив, як того вимагають положення ч.ч.1, 4 ст.179 ЦПК України, колегія суддів не вбачає. 
       Доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом вимог п.6 ч.2 ст.197 ЦПК України, колегія суддів також відхиляє. По-перше, такі твердження позивача зводяться до загального цитування наведеної норми процесуального закону. По-друге, сам позивач детально виклав суду відомі йому обставини у заяві від 24.04.2024, де серед іншого, просив проводити підготовче засідання за його відсутності. Натомість незгода позивача із оцінкою судом таких обставин у відповідності до вимог п.4 ч.4 ст.376 ЦПК України не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
       Посилання позивача у доводах апеляційної скарги на те, що районний суд безпідставно закрив підготовче провадження у справі, залишивши не вирішеним заявлений ним 02.05.2024 відвід судді, апеляційний суд визнає неспроможними. Оскільки така заява про відвід судді хоча і датована 02.05.2024, проте фактично надійшла до суду засобами поштового зв`язку 06.05.2024, вже після вирішення питання закриття підготовчого провадження у справі. 
       Стосовно правомірності ухвали районного суду від 04.06.2024, колегія суддів зазначає наступне
       Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 ЦПК України, за змістом якої, серед іншого, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи (п.3 ч.1); є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1).
       Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       Конвенційні норми-принципи зобов`язують суд у межах своїх повноважень бути безстороннім, не мати жодної упередженості або упереджень, суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.
       Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії»).
       За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).
       Щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі (постанови Верховного Суду у справі №903/88/20від 25.02.2021 та у справі №910/8115/19 від 21.06.20222).
       У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його безсторонності. Це означає, що вирішуючи, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, проте не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим («Моріс проти Франції»). Об`єктивний критерій, головним чином, стосується ієрархічних або інших зав`язків між суддею та іншими учасниками провадження. 
       У цій справі підставами відводу судді позивач вважає надання судом переваги стороні відповідача, що полягає у безпідставному відкладенні судового розгляду справи. Наведене є незгодою позивача із процесуальним рішенням суду, що у розумінні ч.4 ст.36 ЦПК України не є підставою для відводу. 
       Посилання позивача у доводах апеляційної скарги на те, що суддя Хіневич В.І. заявляв самовідвід від розгляду справи №536/2067/21, де також приймав участь ОСОБА_1 , не впливають на законність оскаржуваного судового рішення та не створюють преюдицію в цій справі. 
       Натомість доводи апеляційної скарги позивача, що суддя Хіневич В.І. «ненавидить позивача за його віросповідання» є оціночним судженням позивача, зумовленим незгодою із постановленими ним судовими рішеннями. 
       При цьому апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, сформульовану у справі №264/6844/20, за змістом якої учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.
       Із огляду на викладене висловлювання позивача у доводах апеляційної скарги, що суддя Хіневич В.І. підтримує «релігійний бізнес руського миру» є образливими та неприйнятними, а тому оцінці не підлягають, як і його твердження про фальсифікацію районним судом обставин справи.
       Доводи апеляційної скарги, що через упереджене ставлення судді Хіневича В.І. до позивача при постановленні оскаржуваного рішення судом взагалі не досліджувалося питання отримання ним рахунків та наявності заборгованості, колегія суддів відхиляє. 
       При цьому колегія суддів ураховує, що належність виконання зобов`язання є предметом доказування і доказувати факт здійснення оплати вартості спожитої послуги має позивач, як її споживач. 
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
При постановленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували належність виконання позивачем зобов`язання з оплати вартості спожитої послуги. Наведене виключає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості таких відомостей, як і факт спричинення йому матеріальної шкоди.
Доказів на підтвердження протиправності діяльність ТзОВ «Полтаваенергозбут», зокрема щодо багаторазового введення в оману трьох судів, що розташовані на території м.Кременчука такою, а також доводів на підтвердження існування порушеного права саме позивача, апеляційна скарга не містить. 
При цьому колегія суддів ураховує, що правом на звернення до суду з позовом наділена особа виключно у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству.
Натомість відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, що узгоджується зі сталою позицією Верховного Суду, сформульованою у справах №910/15262/18 від 04.12.2019, №910/5958/20 від 29.08.2023.
Інших доводів, які б у розумінні статті 376 ЦПК України були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить та зводиться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 18 вересня 2024 року та ухвали цього ж суду від 06 травня 2024 року та від 04 червня 2024 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак