ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/17/25 Справа № 694/1999/24 Категорія: ст.124 КУпАП	Головуючий у І інстанції Смовж О. Ю. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 січня 2025 року                                                                                                        м.Черкаси   

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції), адвоката Мозгового О.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -
в с т а н о в и л а:

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 липня 2024 року серії ААД №349478, встановлено, що 26.07.2024 о 10.25 год в с.Шевченкове по вул.Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Crafter н.з. НОМЕР_1 , під час здійснення маневру «поворот ліворуч» здійснив рух прямо, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Ford Eskape н.з. НОМЕР_2 . При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР, відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення № 694/1999/24 та ухвалити нову постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про накладення на нього адміністративного стягнення.
Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що справа була розглянута частково без його участі, він не зміг скористуватись своїми правами, звернути увагу суду на докази, які не були досліджені в судовому засіданні належним чином (схема огляду місця ДТП, місце розташування пошкоджень автомобілів та т.і.), заперечувати проти винесення цієї постанови.
Апелянт пояснив обставини по справі, зазначивши, що в своїх письмових поясненнях, які він надав до суду вказав , що 26.07.2024 р. він, зі швидкістю 50-55 км/год рухався на власному автомобілі Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Шевченка с. Шевченка Звенигородського району Черкаської області. Вказана вулиця має ширину близько 10 м та дві смуги руху. Попереду нього по його смузі руху рухався автомобіль Volkswagen Crafter, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Приблизно о 10 год. 23 хв. ОСОБА_1 включив лівий поворот та змінив напрямок руху, почав рухатися по крайній лівій смузі руху (як в подальшому з`ясувалось - це смуга зустрічного руху). Таким чином смуга його руху була вільна, і він рухався по ній, не маючи попереду ніяких перешкод, не було ніякої необхідності дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, як це передбачено п. 13 .1 Правил дорожнього руху України. Проїхавши декілька десятків метрів (близько 20-30 м) по смузі зустрічного руху водій ОСОБА_1 раптово виїхав на праву смугу руху на відстані близько 3-5 метрів перед автомобілем під його керуванням, при цьому не включив сигнал світлових покажчиків повороту відповідного напрямку, чим створив небезпеку для інших учасників руху тобто створив аварійну ситуацію. Враховуючи малу відстань до автомобіля Volkswagen Crafter та раптовість маневру цього автомобіля, він прийнятими мірами, а саме різким гальмуванням та зміною напрямку руху до правого узбіччя, не зміг уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 . Вважає, що в даній дорожній ситуації саме водій ОСОБА_1 є винним у вчиненні дорожньо- транспортної пригоди, так як він порушив п.9.2.6, п.9.4, 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України.
Апелянт зауважив, що ОСОБА_1 не заперечував проти адміністративного протоколу, складеного на нього працівниками поліції, та надав пояснення, що він рухався на автомобілі Volkswagen Crafter до приміщення «Нової пошти», яке знаходиться по вул. Шевченка в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області зліва від напрямку його руху, в зв`язку з чим він виконував лівий поворот, почав перестроюватися на ліву зустрічну полосу руху, але побачивши в дзеркало заднього виду автомобіль, що рухався позаду нього, він звернув на праву сторону руху проїзної частини.
Але в судовому засіданні ОСОБА_1 почав звинувачувати його, вказував, що ДТП сталась з його вини. Однак це не відповідає дійсності, так як саме ОСОБА_1 порушив вищевказані вимоги ПДР.
Наголосив, що його автомобіль рухався зі швидкістю 50-55 км/год, він їхав вперше по даній дорозі, у нього був включений навігатор, який в разі перевищення дозволеної швидкості руху видає неприємний звуковий сигнал, рухався в межах населеного пункту, де покриття дороги не дуже якісне.
Вважає, що відсутність його вини також підтверджується об`єктивними даними - схемою огляду місця ДТП та зафіксованими місцем зіткнення, пошкодженнями транспортних засобів, які вказують, яким чином були розташовані транспортні засоби в момент ДТП, якими частинами зіткнулись в момент ДТП. З чого можна зробити висновок, що автомобілі зіткнулись таким чином його автомобіль лівою передньою частиною контактував із задньою частиною автомобіля ОСОБА_1 , коли він, намагаючись уникнути зіткнення, повернув кермо вправо. Це підтверджує той факт, що автомобілі Ford Escape рухався прямо по своїй (правій) смузі руху, а автомобіль Volkswagen Crafter «підрізав» його зліва, коли робив маневр перестроювання із зустрічної (зліва) смуги руху на праву смугу руху. Вказані обставини підтверджуються його показаннями, а показання ОСОБА_1 суперечать їм.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Овсяннікова К.В. подала відзив на апеляційну скаргу в якому просила суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а постанову Звенигородського районного суду Черкаської області залишити без змін, і його зміст складася з доводів автора про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і винуватість саме ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_2 , та адвоката Мозгового О.В. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, ОСОБА_1 , про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд встановив, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про не доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, наявні в матеріалах провадження.
Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №349478 від 26.01.2024 вбачається, що , 26 липня 2024 року серії ААД №349478, встановлено, що 26.07.2024 о 10.25 год в с.Шевченкове по вул.Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Crafter н.з. НОМЕР_1 , під час здійснення маневру «поворот ліворуч» здійснив рух прямо, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Ford Eskape н.з. НОМЕР_2 . При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР, відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена ст.124 КУпАП.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 26.07.2024 приблизно о 10 год. 25 хв. він рухався в с.Шевченкове по вул.Шевченка на Нову Пошту зі швидкістю 30 км./год. Плануючи здійснити лівий поворот, ОСОБА_1 включив світловий сигнал «поворот ліворуч», одночасно у ліве дзеркало бокового виду побачив, що позаду нього рухається автомобіль на великій швидкості. Даний автомобіль не зменшував швидкості, утворилася реальна загроза зіткнення, для уникнення якого ОСОБА_1 прийняв рішення не здійснювати поворот ліворуч, а проїхати далі прямо, щоб уникнутити бокового зіткнення. Зіткнення сталося, на його думку, з вини іншого учасника ДТП, який не обрав безпечної швидкості та не надав можливості на дорозі здійснити маневр ліворуч автомобілю, який рухався попереду нього.
Інший учасник ДТП ОСОБА_2 в письмових поясненнях пояснив, що 26.07.2024 близько 10 год. 25 хв. він рухався на власному автомобілі по вул.Шевченка в с.Шевченкове. Попереду нього рухався автомобіль Volkswagen. Навпроти Нової Пошти, водій зазначеного автомобіля включив світловий сигнал «поворот ліворуч», та почав маневр повороту ліворуч. ОСОБА_2 зайняв крайнє праве положення та продовжив рух. Відстань між транспортними засобами була приблизно 3-5 м, воді автомобіля Volkswagen без увімкненого показника повороту взяв вправо не виконавши маневру. ОСОБА_2 почав вживати заходи для попередження зіткнення, а саме: екстрене гальмування. В результаті чого сталося зіткнення.
На переконання апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про те, що за таких обставин, ОСОБА_2 , побачивши, що автомобіль, який рухається попереду нього буде здійснювати поворот ліворуч, мав зменшити швидкість руху та надати ОСОБА_1 можливість виконати поворот, після чого продовжити рух прямо. Натомість, продовжуючи рухатися без зменшення швидкості, ОСОБА_2 поставив ОСОБА_1 у стан, коли він мав здійснювати дії та швидко приймати рішення для уникнення зіткнення, є вірними та такими з якими погоджується суд апеляційної інстанції. 
Таким чином, доказів, які підтверджували б вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, під час судового розгляду здобуто не було.
Тому врахувавши усі обставини справи, докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Будь-які заперечення, викладені в апеляційній скарзі, щодо достатності та належності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2024 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,  є законною та обґрунтованою, а підстави для скасування, як того просить ОСОБА_2 - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

       Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба