УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2025 року
м. Київ
справа № 464/2026/13-к
провадження № 51-3657впс18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 , 
захисника                                                    ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні подання Львівського апеляційного суду про направлення з одного суду апеляційної інстанції до іншого кримінального провадження (справа № 464/2026/13-к) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119,                ст. 138, ч.ч. 2, 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.
Встановив:
До Верховного Суду в порядку, передбаченому ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), надійшло зазначене вище подання, яке обґрунтоване тим, що у Львівському апеляційному суді неможливо провести автоматизований розподіл указаного кримінального провадження через відсутність необхідної кількості суддів. У зв`язку з цим апеляційний суд просить Верховний Суд вирішити питання про направлення кримінального провадження                  до іншого суду апеляційної інстанції.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , який підтримав подання та висловив міркування про направлення провадження до Київського апеляційного суду, вивчивши наявні матеріали провадження, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що вказане вище подання підлягає задоволенню з огляду на таке.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 КПК встановлено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду.
Частиною 3 ст. 34 КПК передбачено, зокрема, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КПК суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Як убачається з матеріалів провадження, до Львівського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора на вирок Шевченківського районного суду  м. Львова від 14 листопада 2024 року.
Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року визначення колегії суддів не відбулося у зв`язку з тим, що не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Зі звіту про неможливість розподілу справи між суддями від 24 лютого 2025 року вбачається, що до складу судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду входять дев`ять суддів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , яких було виключено з автоматизованого розподілу, через недопустимість їх повторної участі в розгляді справи.
Вказане унеможливлює виконання вимог ч. 4 ст. 31 КПК, відповідно до якої кримінальне провадження в апеляційному порядку здійснюється колегіально судом у складі не менше трьох суддів.
Таким чином, у Львівському апеляційному суді неможливо сформувати склад суду для перегляду в апеляційному порядку вироку Шевченківського районного суду                 м. Львова від 14 листопада 2024 року.
Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що подання Львівського апеляційного суду підлягає задоволенню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК необхідно направити до Тернопільського апеляційного суду, як найбільш територіально наближеного.
Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Подання Львівського апеляційного суду задовольнити.
Кримінальне провадження (справа № 464/2026/13-к) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ст. 138, ч.ч. 2, 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, передати на розгляд Тернопільського апеляційного суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                               ОСОБА_3