КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

Провадження 33/824/5418/2024                                                                                                      Категорія: ст. 124 КУпАП
ЄУН: 752/20639/24                                                                                                                           Суддя у І інстанції: Вдовиченко О.О.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
23 грудня 2024 року                                                                              м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                   Васильєва М.А.
за участю:
учасників ДТП                                                                       ОСОБА_1 
особи, стосовно якої складено протокол про
адміністративне правопорушення,                                         ОСОБА_2                      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року, якою
ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце роботи невідомо,            проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 
визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 20 вересня 2024 року о 14.20 год., керуючи автомобілем «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Києві по пр-ту Академіка Глушкова, 10, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot» реєстраційний номер   НОМЕР_2 , який рухався попереду, через що автомобіль «Peugeot» здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду. В ході ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто ОСОБА_2 вчинив дії, якими порушив вимоги  п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Одночасно ОСОБА_2 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 17 жовтня 2024 року, яке обґрунтоване тим, що у день проголошення судового рішення - 17 жовтня 2024 року повний текст йому вручений не був, і секретар судового засідання повідомив, що повний текст постанови він може отримати або 18 жовтня 2024 року, або з понеділка - 21 жовтня 2024 року. 18 жовтня 2024 року ним було подано клопотання про видачу протоколу судового засідання та аудіо-фіксації судового засідання, оскільки після судового засідання він не зрозумів, чи було його притягнуто до адміністративної відповідальності, чи ні. Також у цей день ним було подано заяву про видачу повного тексту постанови суду. 22 жовтня 2024 року у приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва йому було видано повний текст постанови суду від 17 жовтня 2024 року, про що в матеріалах справи міститься відмітка про отримання копії постанови. Враховуючи той факт, що існували об`єктивні обставини, а саме не проголошення суддею результатів розгляду справи, а також те, що йому не було видано постанову суду від 17 жовтня 2024 року в день судового засідання, зацікавленість його, як сторони у справі у результатах розгляду справи, невеликий термін пропущення строку на апеляційне оскарження, просить апеляційний суд надати йому право на оскарження судового рішення та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 17 жовтня 2024 року.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на положення ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП,  постанову Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судову практику Верховного Суду, п.п. 1.10, 13.1 Правил дорожнього руху, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»,  практику Європейського суду з прав людини, вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Апелянт вважає, що судом не взяті до уваги його пояснення щодо обставин ДТП, не надано їм належної оцінки, не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між його діями після відповідних дій інших учасників ДТП, які створили аварійну ситуацію на дорозі, не надано також належної оцінки доказам, які ним було долучено до матеріалів справи (відео та фото з місця ДТП). Апелянт зазначає, що у своїх додаткових поясненнях він вказував, що відповідно до п. 1.10 ПДР України безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру. Згідно з поясненнями учасників ДТП, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, він здійснив наїзд на транспортний засіб «Peugeot 301», який стояв, а тому зіткнення зі стоячим автомобілем у смузі руху автоматично виключає можливість порушення вимоги щодо дотримання безпечної дистанції. Таким чином, як зазначає апелянт, пункт 13.1 ПДР України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, він не порушував.
Щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, то апелянт зазначає, що рухався у смузі руху вулицею Академіка Глушкова у напрямку об`їзної дороги. Перед ним рухався транспортний засіб, марку якого він не пам`ятає. Цей транспортний засіб здійснив маневр, змінив напрямок руху вправо та змінив смугу руху. У нього була достатня оглядовість дороги та можливість змінювати рух через відсутність інших транспортних засобів на сусідніх смугах руху. Після того, як вищезазначений транспортний засіб відкрив йому ( ОСОБА_2 ) оглядовість дороги попереду, він побачив, що у його смузі руху стоїть транспортний засіб «Peugeot 301» на відстані приблизно 15 метрів. Враховуючи, що на смугах справа та зліва від нього рухались інші транспортні засоби, то у нього не було можливості змінити смугу руху та змінити напрямок руху. Крім того, транспортний засіб «Peugeot 301» стояв без ввімкненого аварійного сигналу та без встановленого на належній відстані, встановленій ПДР України (20 метрів в межах населеного пункту), знаку аварійної зупинки, чим створив небезпеку на дорозі та аварійну ситуацію. Оглядовість дороги була обмежена та перешкоди у вигляді транспортних засобів, які зупинились у його смузі руху, заздалегідь він  побачити фізично не міг через те, що до певного моменту між ним та автомобілем «Peugeot 301» був інший транспортний засіб. Як тільки він побачив, що в його напрямку руху є перешкода у виді автомобіля «Peugeot 301», який зупинився, він застосував екстрене гальмування, скерував свій транспортний засіб вправо, намагаючись при цьому не виїхати на іншу смугу руху, адже там був транспортний потік, для того щоб уникнути ДТП. Таким чином, на переконання апелянта, інші учасники ДТП спричинили ситуацію на дорозі, при якій він не мав фізичної та технічної можливості зупинити керований транспортний засіб так, щоб уникнути зіткнення.
Окрім того, апелянт звертає увагу, що він рухався, не порушуючи швидкісного режиму, не здійснював маневри, які б могли спричинити аварійну ситуацію, дотримувався дистанції та не порушував Правила дорожнього руху. Ані транспортний засіб «Peugeot 301», ані транспортний засіб «Citroen C-Elysee» не застосували аварійний сигнал зупинки. Таким чином, на переконання апелянта, дії водіїв транспортних засобів «Peugeot 301» та «Citroen C-Elysee» створили аварійну ситуацію, чим порушили п. 2.3 Правил дорожнього руху.
Додатково апелянт звертає увагу, що матеріали адміністративної справи містять пояснення водія транспортного засобу «Volkswagen Colf» державний номерний знак НОМЕР_4 , який згідно з наданими ним поясненнями стояв у смузі його ( ОСОБА_2 ) руху, увімкнувши аварійний сигнал через несправність його транспортного засобу, та при цьому не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог ПДР України. Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному посадовими особами УПП у місті Києві, відсутня будь-яка інформація щодо транспортного засобу «Volkswagen Colf», який стояв, увімкнувши аварійний сигнал, без встановленого знаку про аварійну зупинку у смузі руху, чим вже створював аварійну ситуацію та порушував п. 2.3 Правил дорожнього руху, отже створював своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.
Апелянт вважає, що у ДТП, що сталася, іншими учасниками дорожнього руху була створена аварійна ситуація, а він ( ОСОБА_2 ), рухаючись у своїй смузі руху, жодним чином не порушуючи Правила дорожнього руху, маючи при цьому обмежену оглядовість дороги, оскільки перед ним рухався інший транспортний засіб, тому він не міг передбачити, що інші водії транспортних засобів будуть просто стояти у його смузі руху без увімкненого аварійного сигналу, створюючи аварійну ситуацію, яка призведе до дорожньо-транспортної пригоди.
Матеріали справи, як зазначає апелянт, не містять жодних доказів того, що ним було порушено швидкісний режим на даній ділянці дороги, або доказів, які б стверджували, що його швидкість була занадто великою, проте, навпаки, матеріали справи і пояснення, надані іншими учасниками, лише підтверджують той факт, що він рухався на автомобілі та в момент виявлення несанкціонованої перешкоди натиснув на гальма з метою уникнення зіткнення, але запізно, внаслідок чого відбулося ДТП.
Апелянт зазначає, що він рухався прямо своєю смугою, дотримуючись безпечної дистанції та не створював небезпеки для дорожнього руху на відміну від інших учасників ДТП. Причиною ж ДТП стало порушення Правил дорожнього руху іншими учасниками дорожнього руху, які робили незрозумілі маневри, зупинялися на дорозі без належного про це попередження інших учасників руху, а тому дані протоколу про адміністративне правопорушення про те, що він ( ОСОБА_2 ) не дотримався безпечної дистанції та не відреагував на зміну дорожньої ситуації, не відповідають дійсним обставинам ДТП та є припущеннями.
Окрім того, апелянт вважає, що суддею місцевого суду було порушено процесуальне законодавство та загальні принципи судочинства при розгляді даної справи, а саме:
- процесуальні права перед розглядом справи суддею роз`яснені не були;
- у постанові не вказано жодної інформації щодо того, що ним було надано додаткові докази у справі у вигляді трьох відео та фото, та не досліджено ці докази відповідно до чинного законодавства;
- саме судове засідання відбувалось у форматі діалогу між ним, суддею та секретарем судового засідання, який ставив йому питання щодо обставин справи, висловлював свою думку щодо наданих пояснень та таким чином впливав на думку суду, що є жорстким порушенням норм матеріального та процесуального права, а також загальних принципів судочинства щодо неупередженості, законності судового рішення та змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;
- судом не було проголошено результатів розгляду справи. Секретар суду після судового засідання видав йому «Довідкову інформацію» щодо реквізитів оплати штрафу, суми судового збору і т.д., проте у цьому документі не було зазначено ніякої інформації щодо нього, і чому він мав би сплатити зазначені у вищезазначеній довідці суми, також не було зазначено, чи було його притягнуто до адміністративної відповідальності, чи ні;
- судом не було належним чином досліджено надані ним докази та у постанові суду немає жодного згадування про клопотання про долучення доказів, належність, допустимість доказів, не вказано думку суду щодо наданих доказів.
Наведене, на переконання апелянта, є порушенням права на справедливий судовий розгляд, яке є процесуальним правом кожної людини, чиї права порушені, не визнані чи оспорюються.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримку клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 , яка не заперечувала проти поновлення строку, вважаючи, що кожний має право на оскарження судового рішення, проте, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти такого висновку. 
 
Перевіркою  матеріалів справи встановлено, що 17 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_2 відбувся розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 КУпАП, за результатами якого ухвалена оскаржувана постанова,  в якій роз`яснено порядок і строк її оскарження.
Згідно з положеннями ч. 2  ст. 294 КУпАП  постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. 
З урахуванням положень ст. 294 КУпАП останній день подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 є 28 жовтня 2024 року - понеділок, враховуючи, що 27 жовтня 2024 року - неділя (вихідний день).
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були об`єктивно  непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами, а поважність причин пропуску  строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується отримання ОСОБА_2 копії постанови 22 жовтня 2024 року, що позбавило його можливості своєчасно ознайомитись з обґрунтуванням прийнятого рішення та звернутись у встановлений законом строк з апеляційною скаргою,  з метою забезпечення права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови пропущений  з поважних причин, а тому підлягає поновленню. 
 
Щодо вимог апеляційної скарги, то апеляційний суд доходить такого висновку. 
 
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Водночас, з огляду на положення ст. 252 КУпАП про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, остаточне судове рішення в справі про адміністративне правопорушення повинно містити мотиви його прийняття з розкриттям змісту доказів, які доводять чи спростовують обставини, які мають значення по справі. 
 
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані. 
 
З наявних даних встановлено, що 20 вересня 2024 року о 14.20 год. по  пр-ту Академіка Глушкова, 10, в м. Києві автомобіль «Nissan» реєстраційний номер    НОМЕР_1  під керуванням ОСОБА_2 скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot» реєстраційний номер  НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та який рухався попереду, внаслідок чого автомобіль «Peugeot» здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen» реєстраційний номер НОМЕР_3  під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився попереду, внаслідок чого  автомобілі отримали механічні пошкодження.
 
Згідно первинних пояснень ОСОБА_2   20 вересня 2024 року о 14.15 год. він, керуючи автомобілем «Ніссан» номерний знак  НОМЕР_1 , рухався у середній смузі в напрямку об`їзної дороги,  автомобіль, який рухався перед ним, змінив напрямок руху вправо. Він (Постільга) побачив перед собою автомобіль, який стояв в смузі його руху. Щоб уникнути зіткнення, він почав скеровувати свій автомобіль вправо та застосував екстрене гальмування. Водій автомобіля, який стояв в смузі його руху, не включив аварійну сигналізацію та не встановив знак аварійної зупини, які б попереджали про небезпеку. Застосувавши всі можливі дії, він не зміг уникнути зіткнення. Як з`ясувалось пізніше, у цій же смузі попереду стояв автомобіль Фольксваген, який не виставив знак аварійної зупинки, чим спровокував неможливість своєчасного об`їзду. Перед цим автомобілем стояли ще два автомобіля, які не вмикали аварійну сигналізацію та не встановлювали знак аварійної зупинки. Після зіткнення він встановив знак аварійної зупинки по смузі руху, щоб попередити інших учасників руху про небезпеку (ас. 4). 
 
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих одразу після ДТП, 20 вересня 2024 року о 14.15 год. вона, керуючи автомобілем «Peugeot» реєстраційний номер  НОМЕР_2 , намагалась об`їхати автомобіль «Сітроен» державний номерний знак НОМЕР_3 . Відчула сильний удар. За рахунок цього удару її машина по інерції в`їхала у Сітроен. Машина, яка в`їхала в її машину ззаду, «Ніссан» номерний знак  НОМЕР_1 . Час аварії зазначила приблизно (ас. 5). 
 
За змістом пояснень ОСОБА_4 , наданих після ДТП, 20 вересня 2024 року о 14.14 він керував автомобілем «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_4 по вул. Глушкова, 10, в. м. Києві. У цей час його автомобіль перестав реагувати на натискання педалі газу. Як тільки це сталось, він обережно зупинився, включивши при цьому аварійну сигналізацію.  При повторній спробі рушити з місця автомобіль не реагував. У цей час позаду його об`їхав автомобіль та за ним сталась аварія за участю трьох автомобілів (ас. 6).
 
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_5 20 вересня 2024 року о 14.30 год. він керував автомобілем Сітроен номерний знак НОМЕР_3 в м. Києві по вул. Глушкова, 7. Їхав на авто компанії ОК Сітроен, виконував замовлення (з пасажиром). Під час руху по вул. Глушкова в середньому ряду перед ним зупинились авто. Попереду хтось обламався. Він зупинився, включив аварійку, за ним зупинилась машина Пежо. Після цього хвилини через дві хтось в`їхав в Пежо, а Пежо в`їхало в лівий бік його автомобіля (ззаду) (ас. 7). 
 
За наслідками ДТП працівниками поліції складено схему,  на якій зафіксовано, що проїзна частина по пр. Глушкова, 10, в м. Києві  складається з 4 смуг руху в один бік, при цьому права крайня смуга призначена для руху громадського транспорту. На схемі ДТП зафіксовано у третьому ряду три автомобілі: попереду - автомобіль Сітроен, який знаходиться передньою частиною під кутом в бік крайньої правої смуги - переднє ліве колесо на відстані 4 м від відбійника, ліве заднє колесо на відстані 3, 7 м від відбійника; на відстані 3,9 м від відбійника знаходиться місце зіткнення автомобіля Сітроен з автомобілем Пежо, який знаходиться паралельно третій смузі руху: переднє та заднє ліві колеса знаходяться на відстані 3,6 м від відбійника; на відстані 4,2 м від відбійника зафіксовано місце зіткнення автомобіля Пежо та автомобіля Нісан, який знаходиться передньою частиною під кутом до крайньої правої смуги: на відстані  4 м від відбійника до лівого переднього колеса, 3,8 м від відбійника до лівого заднього колеса. 
На зворотньому боці схеми зафіксовані пошкодження транспортних засобів: автомобіль Нісан - передня частина транспортного засобу; автомобіль Пежо - передня та задня частина транспортного засобу, автомобіль Сітроен - задня частина транспортного засобу (ас. 2-2зв.).
Вказана схема ДТП та зафіксовані пошкодження підписані усіма водіями без будь-яких застережень та зауважень. 
 
За результатами встановлення обставин ДТП інспектором УПП складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 133194, за змістом якого 20 вересня 2024 року о 14.20 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan» реєстраційний номер  НОМЕР_1 у м. Києві по пр-ту Академіка Глушкова, 10, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot» реєстраційний номер  НОМЕР_2 , який рухався попереду, через що автомобіль «Peugeot» здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду. В ході ДТП ТЗ отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим  порушив вимоги  п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (ас. 1).
 
Визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за встановлених обставин, суддя, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_2 , а також вислухавши його доводи, наведені у судовому засіданні, не вирішуючи питання про можливе порушення вимог ПДР іншими учасниками ДТП, дійшов висновку, що ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги ПДР, в результаті чого було пошкоджено транспортні засоби, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Приймаючи таке рішення, суд врахував пояснення ОСОБА_2 , надані суду про те, що «оглядовість дороги була обмежена та перешкоди, у вигляді транспортних засобів, які зупинились у його смузі руху заздалегідь, він побачити фізично не міг через те, що до певного моменту між ним та автомобілем Peugeot 301 був інший транспортний засіб. Як тільки, він побачив, що в його напрямку руху є перешкода, транспортний засіб Peugeot 301, який зупинився, він застосував екстрене гальмування, для того щоб уникнути ДТП. Стверджував, що саме інші учасники ДТП спричинили на дорозі ситуацію, при якій він не мав фізичної та технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб так, щоб уникнути зіткнення». Судом враховано, що пунктом 2.3б) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а для того, щоб у водія була можливість виконувати вищезазначені вимоги, водій повинен: - створити відповідні умови, тобто рухатись з безпечною швидкістю, безпечна це та, при якій водій зможе безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; - дотримуватись безпечної дистанції до автомобіля, який рухається попереду, не тільки щоб не допустити з ним зіткнення, а і щоб в момент, коли передній автомобіль здійснює об`їзд перешкоди, водій, який рухається позаду, мав можливість відповідно відреагувати на зміну дорожньої обстановки.
При цьому судом не враховано та не взято до уваги твердження ОСОБА_2 в частині того, що інші учасники ДТП спричинили на дорозі ситуацію, при якій він не мав фізичної та технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб так, щоб уникнути зіткнення, оскільки інші учасники ДТП в момент зіткнення були статичні, тобто, не рухались і не змінювали дорожньої обстановки, на яку, як стверджує ОСОБА_2 , він не зміг відреагувати. Вони виступали для водія ОСОБА_2 як перешкода, на яку він згідно з вимогами ПДР повинен відповідно відреагувати та вжити заходів для уникнення зіткнення з такою перешкодою. А для того щоб мати таку можливість, вимоги ПДР зобов`язують водія створювати для себе під час руху відповідні умови, при яких він зможе адекватно відреагувати на зміну дорожньої обстановки, тобто рухатись з безпечною швидкістю, дотримуватись безпечної дистанції і т.д.
Судом також прийнято до уваги, що будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 не порушив вимог ПДР, зазначених у протоколі, не надано.
Також суд дійшов висновку, що  вина ОСОБА_2 в порушенні вимог п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР України та вчинення ним ДТП, підтверджується даними, викладеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 133194 від 20 вересня 2024 року, який на момент його розгляду в суді не скасований та не визнано дії працівників поліції по його складанню незаконними; схеми ДТП, на якій відображено автомобілі учасників ДТП, що стосується відсутності на схемі автомобіля «Volkswagen», на чому наголошував ОСОБА_2 , то даний автомобіль не було пошкоджено під час ДТП, тому його і не зазначено; письмових поясненнях учасників ДТП. Суд визнав надані докази в сукупності такими, що повністю доводять факт вчинення ОСОБА_2 ДТП, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції.
 
Так, відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 13.1 ПДР визначено, що водій, незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
При цьому, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, а безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру(п. 1.10 ПДР України).
Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтвердив обставини ДТП, викладені як у його первинних та додаткових письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи,  так і викладених в апеляційній скарзі, наполягаючи на тому, що саме внаслідок порушень, допущених водіями автомобілів, які зупинились без виставлення знаку аварійної зупинки, а також того, що автомобіль, який рухався перед ним, різко змінив напрямок руху, він на дуже близькій відстані побачив стоячі автомобілі та намагався уникнути зіткнення, що не надалось можливим. Трафік був досить щільний. Один з водіїв говорив, що стояв вже хвилини 2. Він (Постільга) не порушував швидкісний режим, дистанції дотримувався. Окрім того, вважає, що неможливо взагалі говорити про дотримання дистанції при тому, що автомобіль, який знаходився попереду, стояв з порушенням вимог ПДР і не рухався. 
 
Опитана під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснила, що їй шкода, що так сталось, проте, її вини у ДТП немає. Перед нею зупинився автомобіль Сітроєн, який вона намагалась об`їхати, увімкнувши покажчик повороту. Оскільки вона не зупинилась у розумінні саме «зупинка», то й вмикати аварійні сигнали не було необхідності.  Вона виконувала маневр, намагаючись об`їхати автомобіль, який зупинився і стояв. Потім вона відчула сильний удар, звук металу. У неї нещодавно загинув в ДТП батько, тому вона досить обережно до всього ставиться. Вона намагалась вловити момент для перестроювання, але сталась ДТП. Удар був досить потужний, автомобіль її не підлягає ремонту, вся задня частина її авто пошкоджена. Автомобіль був забраний з місця ДТП на евакуаторі. Швидкість в автомобіля ОСОБА_6 була дуже небезпечною, а, окрім того, протектори на його автомобілі не відповідали сезону.
Також ОСОБА_1 надала ремонтну калькуляцію на автомобіль від 2 жовтня 2024 року, за змістом якої у калькуляції зазначені роботи, пов`язані з заміною запчастин та ремонтом автомобіля Пежо, з якою не погодився ОСОБА_2 .  
 
Оцінюючи наявні у справі та досліджені докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що беззаперечно встановлено, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, не зреагував на зміну обстановки, яка полягала не тільки у тому, що автомобіль, який їхав попереду нього та,  зі слів ОСОБА_2 , різко змінив напрямок руху, а й у тому, що на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 знаходились транспортні засоби, у т.ч. автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який намагався перестроїтись в іншу смугу руху внаслідок того, що попереду неї зупинився автомобіль Сітроен, та саме водій ОСОБА_2 не дотримався безпечної швидкості руху, яка б надала йому можливість своєчасно зреагувати на зміну обстановки та надала можливість йому  запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
 
Що стосується відео та фотознімків, які надані ОСОБА_2 в суді першої інстанції, то дійсно суд першої інстанції не послався на них у постанові. Разом з тим, відеозаписом та фотознімками зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП. Окрім того, на них зафіксовано автомобіль «Фольксваген», який перебуває у нерухомому стані на достатній відстані від автомобіля Сітроєн під керуванням ОСОБА_5 (ас. 24).
Також апеляційний суд звертає увагу, що на відеозаписах зафіксовано автомобіль «Фольксваген», в якому увімкнена аварійна світлова сигналізація. Трохи далі стоїть автомобіль Сітроен з увімкненою аварійною світловою сигналізацією. Автомобіль Пежо розташований правою передньою частиною біля лівої задньої частини автомобіля Сітроєн. Поруч з правого боку ззаду автомобіля Пежо лівою передньою частиною розташований автомобіль Нісан, в якому сильно пошкоджена передня частина автомобіля.
Зафіксоване на відеозаписі та фотознімках місце розташування автомобілів жодним чином не спростовує висновок суду першої інстанції про порушення саме ОСОБА_2 правил дорожнього руху, внаслідок чого і сталася дорожньо-транспортна пригода. 
 
Встановлені під час апеляційного розгляду обставини спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо дотримання ним вимог ПДР України та виникнення ДТП у зв`язку з порушенням положень ПДР України з боку інших водіїв. 
Окрім того, наявність  або відсутність у діях інших водіїв  порушень ПДР України, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, не є предметом розгляду у даному провадженні, а, відтак, апеляційний суд надає оцінку  наявним у справі доказам лише  в межах розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .
 
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення суддею місцевого суду процесуального законодавства та загальних принципів судочинства при розгляді даної справи, то вони є непереконливими та не підтверджуються будь-якими доказами. Навпаки, долученою до апеляційної скарги копії довідкової інформації, яка не містить будь-яких даних про дату її видачі та особу, яка видала вказану інформацію, підтверджується те, що ОСОБА_2 був повідомлений про результати розгляду справи та накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу в сумі 850 грн., з роз`ясненням порядку його сплати. 
 
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини,  підстав для скасування постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга  ОСОБА_2  до задоволення не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И Л А:
            Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2  - залишити без задоволення. 
 
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року щодо  ОСОБА_2   за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
      Суддя 
Київського апеляційного суду                                                                   М.А.Васильєва