ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року	Львів	Справа № 460/6893/24 пров. № А/857/26134/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                         Матковської З.М.,
суддів:                                                             Гінди О.М., Ніколіна В.В., 
при секретарі судового засідання:                                   Березюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року про залишення позову без розгляду у справі №460/6893/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (головуючий суддя першої інстанції – Гресько О.Р., місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 01.10.2024),-

В С Т А Н О В И В :

27 червня 2024 року Головне управління ДПС у Рівненській області  (далі  – позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом  до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення  з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 66 929,39 грн та перерахувати на рахунок UA668999980333159341000017527 отримувач:  ГУК Рівн. обл./ Рівнен.міс.тг./11010500, код ЄДРПОУ отримувача 38012494; код банку: МФО 899998;
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що необґрунтовано перешкоджає подальшому провадженню у справі через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апелянт зазначає, що відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), платник податків зобов?язаний сплачувати податки і збори в строк та у розмірах, встановлених цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За відповідачем обліковується податковий борг, який складається з пені за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов?язань по податку на дохід фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 66 929,39 грн. 
Апелянт зазначає, що долучені до позовної заяви копії інтегрованих карток боржника підтверджують дати сплати податкових зобов?язань, черговість їх зарахування у рахунок погашення боргу та нарахована після цих операцій пеня.
Оскільки пеня нарахована після несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов?язань в період з 31.05.2024 по 03.06.2024, строк звернення до суду не пропущений.
Головним управлінням ДПС у Рівненській області платнику податку було виставлено податкові вимоги форми «Ф» № 4244-25 від 13.10.2014, яку було направлено на податкову адресу боржника.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання про що свідчить довідка про доставку електронного лист в електронний кабінет позивача.
Щодо відповідача, то надіслана на його адресу судова повістка повернулась на адресу суду із відміткою поштового відділення про неможливість вручення з підстав «адресат відсутній за вказаною адресою».
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.          
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Рівненській області (далі по тексту  позивач)  до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу в розмірі 66929,39 грн.
Ухвалою від 01.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.          
Разом з тим, після відкриття провадження у справі встановлено невідповідність позовної заяви вимогам статей 160, 161 КАС України, а тому ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути вказані вище недоліки позовної заяви шляхом 1) подання до суду нової позовної заяви, у якій зазначити докази, що підтверджують обставини виникнення у відповідача податкової заборгованості; 2) подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним позовом, а також доказів поважності причин його пропуску; 3) долучення до нової позовної заяви доказів, що підтверджують несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань, визначених податковим-повідомленням рішенням, докази отримання вказаних рішень платником податків, а також декларацій платника податків, які підтверджують виникнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб.
На усунення недоліків позовної заяви позивачем подано нову позовну заяву, у якій зазначено, що пеня в сумі 66929,39 грн нарахована після несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань в період з 31.05.2024 по 03.06.2024, а тому податковий орган вважає, що ним не пропущений строк звернення до суду.
Суд першої інстанції позовну заяву залишив без розгляду з тих підстав, що з позовом про стягнення пені в сумі 66929,39 грн на борг минулих років, починаючи з 13.10.2014, що виник за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов?язань на підставі податкового повідомлення-рішення № 0001801742 від 13.10.2014, позивач мав звернутися у межах 1095 днів після закінчення граничного строку нарахування такої пені, визначеного п. 129.9.1 ст. 129 ПК України. Натомість позов до суду подано 27.06.2024. 
Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.
Як уже зазначалось вище, за відповідачем обліковується податковий борг, який складається з пені за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 66 929,39 грн.
В матеріалах справ наявний корінець  податкової вимоги форми «ф» від 13.10.2014 р. № 4244-24, яка надіслана відповідачу за його адресою: АДРЕСА_1 . 
Пунктом 57.3 статті 57 Кодексу встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними підпунктами 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті Кодексу, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.152 цієї статті передбачено, що погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Кодексу нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Нарахування пені згідно пункту 129.3 статті 129 Кодексу закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Пунктом 129.4 статті 129 Кодексу визначено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021 року затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як визначено підпунктом 5 пункту 2 розділу ІІІ Порядку, під час погашення суми податкового боргу (його частини) кошти, які сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, які сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.
Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), територіальний орган ДПС самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Згідно підпункту 6 цього ж пункту 2 розділу ІІІ у разі погашення податкового боргу автоматично проводиться розрахунок пені відповідно до пункту 129.1 та підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 розділу II Кодексу та відображається відповідними операціями щодо нарахування пені в ІКП.
У разі погашення суми податкового боргу (його частини) шляхом подання платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.
У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Суми пені зараховуються до бюджетів або фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, до яких згідно із законодавством зараховуються відповідні платежі та єдиний внесок.
За своєю суттю пеня є видом юридичної відповідальності, яка застосовується до платників податків за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, та нараховується на основну суму грошового зобов`язання яка визначається платником податку та/або контролюючим органом.
Позивачем долучені до позовної заяви копії інтегрованих карток боржника на підтвердження  дати сплати податкових зобов`язань, черговість їх зарахування у рахунок погашення боргу та нарахована після цих операцій пеня.
Також апелянт вказує на те, що пеня в сумі 66929,39 грн нарахована після несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань в період з 31.05.2024 по 03.06.2024, а тому строк звернення до суду не пропущений.
Вказані обставини щодо погашення боргу та  нарахування пені на частку боргу, не перевірено та  не враховано судом першої інстанції при ухваленні  рішення про залишення позовної заяви без розгляду.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду не ґрунтуються на правильному застосування норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, тому є необґрунтованим та передчасним.
Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 320 КАС України.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 364, 366 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області – задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі №460/6893/24 – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін	
Повне судове рішення складено  24.01.25