П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/29888/24	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:23.12.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ), військової частини  (далі – в/ч) НОМЕР_1 про:
-          визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову солдата ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 ;
-          визнання протиправними та скасування наказ командира в/ч НОМЕР_1 №170 від 15 червня 2024 року про зарахування до списків частини ОСОБА_1 ;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 розглянути рапорт від 15 липня 2024 року, виключити ОСОБА_1 із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та звільнити його з військової служби.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він є студентом денної форми здобуття освіти за ступеню магістр в Одеському національному технологічному університеті з 01 вересня 2023 року по 14 січня 2025 року та має право на відстрочку. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_1 заявив представникам ТЦК та СП про право на відстрочку, посадові особи відповідача не прийняли та не розглянули документи на відстрочку, призвали на військову службу та наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15 червня 2024 року №170 позивача вже було призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону в/ч НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України.
Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач 15 липня 2024 року подав до командира в/ч НОМЕР_1 рапорт, щодо вирішення питання щодо надання відстрочки та звільнення від проходження військової служби. Однак на момент подачі позову відповідь на рапорт відсутня.
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову на військову службу, наказ військової частини про зарахування до списків частини, а також бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач – в/ч НОМЕР_1 позов не визнав, вказуючи, що в/ч НОМЕР_1 не має відношення до заходів мобілізаційної готовності. 15 червня 2024 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №170 позивач був прийнятий на військову службу та зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 , а отже є військовослужбовцем. Видання спірного наказу створило нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ та Указом Президента "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" №1153/2008. Даними актами законодавства не передбачено скасування наказів про призов та про призначення до військової частини. Ці накази вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан. Таким чином, на думку відповідача, обраний позивачем спосіб захисту не є належним та ефективним.
В/ч НОМЕР_1 вказував, що відповідно до звернення позивача від 15 липня 2024 року позивач поштовими засобами надіслав до командування в/ч НОМЕР_1 рапорт в якому просить звільнити його з військової служби. Проаналізувавши рапорт, що доданий до матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 командування в/ч НОМЕР_1 прийшло до висновку, що рапорт позивача подано не по команді оскільки вищевказаний рапорт не було підписано безпосередніми командирами за підпорядкованістю. Також командуванням в/ч наголошувала, що рапорт позивача від 15 липня 2024 року з вимогою розглянути та по результатам прийняти рішення щодо виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 до командування в/ч НОМЕР_1 не надходив.
Правом подання відзиву на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 не скористався.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, наказу та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          на позивача на час призову його на військову службу розповсюджувався відповідний імунітет від такого призову, передбачений п.1 ч.3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Не лише у військовозобов`язаного громадянина є обов`язок щодо повідомлення органів ТЦК про наявність підстав для відстрочки, а й органи ТЦК зобов`язані перевіряти та володіти інформацією щодо статусу особи з метою недопущення протиправних дій щодо особи, а тому ІНФОРМАЦІЯ_2 мав перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочу від призову за мобілізацією, ураховуючи відповідне повідомлення з боку позивача. Перевірка наявності відстрочки в силу норм Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 є повноваженнями саме ТЦК;
-           ІНФОРМАЦІЯ_2 не було належним чином з`ясовано, що позивач, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, не вжито жодних заходів щодо з`ясування таких обставин. Крім того, необізнаність ІНФОРМАЦІЯ_3 про наявність у позивача права на відстрочку від призову не спростовує того факту, що позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Більше того, з повідомлених позивачем обставин випливає, що фактично ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавив його можливості надати документи, що підтверджують право позивача на відстрочку. ІНФОРМАЦІЯ_2 , як суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не подано, доводи позивача не спростовані;
-          наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 , відповідно до поіменного списку №11658 від 14 червня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню. Як наслідок, наказ командира в/ч НОМЕР_1 №170 від 15 червня 2024 року про зарахування до списків частини ОСОБА_1 , також є протиправним і підлягає скасуванню, як прийнятий на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14 червня 2024 року. Зважаючи на необхідність належного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд повинен зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та звільнити його з військової служби.
У відзиві в/ч НОМЕР_1 на апеляційну скаргу вказується, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що мотивувальна частина апеляційної скарги ОСОБА_1 не містить доводів та обґрунтування стосовно висновків суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказу командира, зобов`язання розглянути рапорт, виключити ОСОБА_1 із списків особового складу в/ч та звільнити його з військової служби.
Таким чином, колегія суддів переглядає законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_3 14 червня 2024 року медичною комісією 2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача визнано придатним до військової служби в ДШВ.
Станом на момент звернення до суду з даним позовом позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .
Так, згідно витягу з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №170 від 15 червня 2024 року позивача з 15 червня 2024 року зараховано до списків частини та на всі види забезпечення.
Позивач не погоджується з даним наказом з підстав того, що він є особою, яка на період мобілізації та на воєнний час має право на відстрочку, згідно абз.1 ч.3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а отже призову на військову службу без власної згоди не підлягає.
На підтвердження підстав наявності права на відстрочку позивач надав до суду копію довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, відповідно до якої ОСОБА_1 є студентом денної форми здобуття освіти за ступеню Магістр в Одеському національному технологічному університеті з 01 вересня 2023 року по 14 січня 2025 року, та копію студентського квитка № НОМЕР_4 .
Не погоджуючись з призовом його на військову службу, 15 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби, направивши його засобами поштового зв`язку на адресу в/ч НОМЕР_1 листом з описом вкладення. Доказів отримання даного рапорту військовою частиною матеріали справи не містять.
У рапорті від 15 липня 2024 року про звільнення позивач посилається на п.3 абз.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізацію", абз.5 Переліку сімейних обставин та інших поважним причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян зі служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року №413 (далі – Постанова №413).
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення позивача до районного територіального центру комплектування з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Іншої підстави протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачем не визначено та судом не встановлено.
Відтак, з огляду на те, що доводи позивача про повідомлення представників ТЦК та СП про його право на відстрочку, а також їх відмова у прийнятті та розгляді документів, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову солдата ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 .
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що зарахування до штату в/ч та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахуванням здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. З урахуванням наведеного суд не вбачає правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу в/ч НОМЕР_1 щодо зарахування до списків частини ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази отримання в/ч НОМЕР_1 рапорту позивача від 15 липня 2024 року про звільнення з військової служби. А тому у суду відсутні підстави стверджувати про бездіяльність в/ч щодо розгляду вказаного рапорту та, відповідно, зобов`язувати відповідача розглянути його. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 19, 65, п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.8 ст. 4, абз.2 ч.1, ч.3 ст. 22, ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п.п.1, 6, 56, 58, 60 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 ч.1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.
Разом з тим, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно абз.2 ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України – за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Частиною 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту – за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Разом з тим, ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачена обставини щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно п.1 ч.3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч.2 ст. 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Відповідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі – Положення №154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до положень п.9 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Згідно п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у п.9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Враховуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.
Відповідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок №560) цей Порядок визначає, серед іншого, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Пунктом 6 Порядку №560 встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:
оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;
документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;
відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.
Відповідно п.п.56, 58 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у пп.пп.16-23 п.1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відповідно п.60 Порядку №560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Колегія суддів, враховуючи вищенаведені положення діючого законодавства, доходить висновку, що до прийняття рішення комісією про надання або відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний має звернутись до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу із заявою за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5 Порядку №560.
З матеріалів справи не вбачається доказів звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
Позивачем у якості доказу повідомлення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , що він є студентом денної форми здобуття освіти за ступеню магістр в Одеському національному технологічному університеті та має право на відстрочку до суду надано довідку про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти (а.с.11). 
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що призов позивача на військову службу під час мобілізації був здійснений 14 червня 2024 року та наказом (по стройовій частині) №170 з 15 червня 2024 року його зараховано до списків в/ч НОМЕР_1 на всі види забезпечення.
Разом з тим, як вбачається з довідки про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти була сформована лише 17 червня 2024 року, а тому 14 червня 2024 року не могла бути надана позивачем посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Таким чином, доводи ОСОБА_1 про повідомлення представників ТЦК та СП про його право на відстрочку, а також їх відмова у прийнятті та розгляді документів, не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову солдата ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують факти та мотивування яких повністю підтверджуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 березня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.