ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року	Львів	Справа № 300/5479/24 пров. № А/857/31421/24	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства “Господар” Витвицької сільської ради територіальної громади на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року  у справі № 300/5479/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до  Комунального підприємства “Господар” Витвицької сільської ради територіальної громади про стягнення коштів, 

місце ухвалення судового рішення  	м. Івано-Франківськ	
розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Главач І.А.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі, також – позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) звернулося в суд з позовною заявою до комунального підприємства "Господар" (надалі, також – відповідач, КП "Господар") про стягнення боргу на суму 165279,00 гривень з розрахункових рахунків у банках, які обслуговують дане підприємство та за рахунок готівки, що належить відповідачу в дохід.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог частини 1 статті 67 Конституції України, статті 36, підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, не погашено нараховані контролюючим органом зобов`язання із штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, який виник в результаті несплати фінансових (штрафних) санкцій на суму 165279,00 гривень. Вказані грошові зобов`язання є податковим боргом (узгодженим грошовим зобов`язанням) відповідача, який станом на день звернення до адміністративного суду в загальному становить 165279,00 гривень. Несплата до бюджету податкового боргу зумовила звернення контролюючого органу до суду.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року  у справі № 300/5479/24 позов задоволено повністю. 
Стягнуто з комунального підприємства "Господар" (код ЄДРПОУ 41413268) з рахунків у банках, що його обслуговують та за рахунок готівки, що належить цьому товариству в дохід бюджету податковий борг в сумі 165279 (сто шістдесят п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 00 копійок.        
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що податковий борг виник  внаслідок  несплати фінансових (штрафних) санкцій на суму 165279,0 грн згідно податкового повідомлення-рішення форми «С» №010786/0701 від 18.10.2023 на суму 165279,0 грн, винесеного на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №3518/09-19-04-07-01/41413268 від 26.09.2023 року, позаяк  його було оскаржено відповідачем  по Державної податкової служби України, яка вчасно не винесла вмотивованого рішення за  скаргою відповідача, а тому така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків, тобто податкове повідомлення-рішення є скасованим.
Зокрема скаржник зазначає, що вперше скарга була помилково направлена без підпису 29.12.2023 року, в зв`язку з чим скарга була залишена Державною податковою службою України без розгляду.
На адресу КП «Господар» було направлено рішення від 15.01.2024 року. Виправивши недоліки 26.01.2024 року КП «Господар» направив  до Державної податкової служби України вже підписану скаргу від 29.12.2023 року, в якій містилось клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги. Натомість, на час розгляду справи в суді зазначена скарга та клопотання Державною податковою службою розглянута не була, рішення щодо її розгляду не приймалось та на адресу КП «Господар» не направлялось. Копії повторної скарги від 29.12.2023 року та фіскального чеку про її направлення 26.01.2024 року були додані до відзиву на позов, проте судом першої інстанції не була надана їм правова оцінка та вони не були враховані при винесенні рішення.
Позивач подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  рішення контролюючого органу про визначення грошового зобов`язання  є чинним, а тому визначені контролюючим органом відповідачу штрафні санкції в загальному розмірі 165279,00 гривень, є узгодженим та являється податковим боргом відповідача, який підлягає стягненню.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що КП "Господар" зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Івано-Франківській області як платник податків.    
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result) 17.08.2022 внесено рішення №1001081100006001468 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.
Посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП "Господар", за результатами якої 26.09.2022 складено акт №3518/09-19-07-01/41413268 (а.с.5-27).
На підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки КП "Господар" №3518/09-19-07-01/41413268 від 26.09.2022 контролюючим органом сформоване:
- податкове повідомлення-рішення форми "С" №010786/0701 від 18.10.2023, яким до відповідача застосовано адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 165279,00 гривень (а.с.28), яке направлено рекомендованим поштовим повідомленням про вручення КП "Господар" та отримано ним 24.10.2023,  підтвердженням  чого є підпис на бланку повідомлення (а.с.30).
КП "Господар" звернулось зі скаргою до Державної податкової служби України від 29.12.2023, однак рішенням контролюючого органу від 15.01.2024 її залишено без розгляду, так як означена скарга подана без підпису платника (а.с. 48).
26.01.2024 року КП «Господар»  повторно звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України датованою 29.12.2023 року (яка вже була підписана скаржником)  у якій містилось клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги. Копії повторної скарги від 29.12.2023 року та фіскального чеку про її направлення 26.01.2024 року приєднані до  відзиву на позов. (а.с.55-58).
На час розгляду справи  відсутні відомості щодо результатів розгляду Державною податковою службою  України вказаної повторної  скарги відповідача та клопотання про поновлення строків. 

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Стаття 67 Конституції України  передбачає обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються  Податковим кодексом України.
Відповідно до пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України  посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися  Конституції України  та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Згідно зі  ст.19-1 ПК України  контролюючі органи, визначені підпунктом  41.1.1 пункту 41.1 статті 41  цього  Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій  статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску.
Підпунктом  16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ  (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту  36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку, згідно з пунктом  38.1 статті 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту  14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України  - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з пп.  14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України  податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
За правилами пункту 54.5 статті 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Пунктом 59.5. ст. 95 ПК Установлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
За змістом пунктів 95.1.  та 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Зміст наведених положень свідчить про те, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк набуває статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом. При цьому, днем узгодження нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань, у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, є одинадцятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків відповідного податкового повідомлення-рішення.
Підпунктом  20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України  (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право контролюючих органів на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
При цьому, стягненню податкового боргу передує процедура узгодження грошового зобов`язання та винесення і вручення в установленому порядку податкової вимоги.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було сформовано податкову вимогу №0000245-1305-01919 від 04.04.2023 року , форми «Ю» про сплату податкового боргу, яку надіслано рекомендованим повідомленням та вручено скаржнику 11.04.2023 року, підтвердженням чого є  поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення  (а.с.31 та 31 на звороті).
З адміністративним позовом  про стягнення податкового боргу позивач звернуся 12.07.2024 року, що вказує на дотримання строків визначених  пунктами  95.1  та 95.2 статті  95 ПК України.
       Що ж стосується доводів відповідача про неузгодженість податкового – повідомлення рішення форми "С" №010786/0701 від 18.10.2023, у зв`язку із зверненням до ДПС України з повторною скаргою, то колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до п.58.3. ст.53 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Так, згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України).
Тобто, податкове повідомлення-рішення може вважатися належним чином врученим відповідачу у разі його направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків.
З матеріалів справи убачається, що податкове повідомлення-рішення №010786/0701 від 18.10.2023 отримано  КП "Господар" 24.10.2023,  підтвердженням  чого є підпис на бланку повідомлення (а.с.30).
Відповідно до п. 55.1 с. 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
Пунктом 56.3 ст. 56 ПК України установлено, що  скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
З урахуванням приведених положень законодавства та фактичних обставин справи щодо отримання відповідачем податкового повідомлення (про яке зазначено вище)- 24.10.2023 року, відповідач, як платник податку мав право оскаржити  його протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, а зокрема до 07.11.2023року.
Натомість, як слідує з матеріалів справи КП "Господар" звернулось зі скаргою до Державної податкової служби України  29.12.2023, однак рішенням контролюючого органу від 15.01.2024 її залишено без розгляду, так як означена скарга подана без підпису платника (а.с. 48).
26.01.2024 року КП «Господар»  повторно звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України датованою 29.12.2023 року (яка вже була підписана скаржником)  у якій містилось клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги. Копії повторної скарги від 29.12.2023 року та фіскального чеку про її направлення 26.01.2024 року приєднані до  відзиву на позов. (а.с.55-58).
З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що КП «Господар»  звернулося зі скаргою на податкове повідомлення-рішення №010786/0701 від 18.10.2023 поза межами строків, визначених пунктом 56.3 ст. 56 ПК України, а відтак з урахуванням ст.54-57 ПК  грошове зобов`язання, визначене обумовленим податковим повідомленням - рішенням  набуло статусу узгодженого.
Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що пунктом 56.3 ст. 56 ПК України установлено, що протягом шести місяців з дати закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту, платник податків має право подати скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку та копіями підтверджуючих документів поважності причин його пропуску (за наявності). У скарзі може міститися клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку. Контролюючий орган вищого рівня, розглядаючи клопотання платника податків, поновлює пропущений строк на подання скарги в адміністративному порядку, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Однак дослідивши зміст пункту 56.8 ст. 56 ПК України колегією суддів установлено, що вказаний пункт містить  правові наслідки у вигляді задоволення на користь платника податків  скарги лише  у випадку, якщо контролюючий орган не надіслав платнику податків вмотивованого рішення за результатом розгляду його скарги   протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу.
Натомість у спірних, правовідносинах  суду не надано доказів поновлення контролюючим органом пропущеного відповідачем строку для подання вказаної скарги, після набуття  податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомлення-рішення №010786/0701 від 18.10.2023, статусу узгодженого. 
Як  наслідок відповідачем  не доведено обставин фактичного прийняття до розгляду  контролюючим органом його повторної скарги надісланої 26.01.2024 року, а відповідно не доведено і  підстав для застосування до спірних правовідносин правових наслідків, передбачених пунктом 56.8 ст. 56 ПК України.
Підсумовуюче викладене колегія суддів вважає, що суд  першої інстанції дійшов вірного висновку, що визначені контролюючим органом податкові зобов`язання по платежу штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 165279,00 гривень, являються узгодженим податковим боргом КП "Господар", який підлягає до стягнення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Господар” Витвицької сільської ради територіальної громади залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року  у справі № 300/5479/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос