ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2025 року
м. Київ
справа № 824/145/24
провадження № 61-299ав25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В.,
секретаря судового засідання - Пилипчук І. В.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан),
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» (Україна), Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛОМ» (Україна),  
за участю:
представника Акціонерного товариства «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» Регелюка С. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року у складі судді Олійника В. І. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 за позовом Акціонерного товариства «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» (Україна), Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ» (Україна) про стягнення заборгованості та витрат зі сплати арбітражного збору,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви 
Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП, Арбітражний суд) рішенням від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 позов Акціонерного товариства «Дочірній банк «Казахстан?Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан) (далі - АТ «Дочірній банк «Казахстан?Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан)) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» (Україна) (далі - ТОВ «ІК АКТИВ), Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ» (Україна) (далі - ТОВ «АЛОМ») задовольнив частково.
Стягнув солідарно з ТОВ «ІК АКТИВ» (Україна), ТОВ «АЛОМ» на користь АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан) заборгованість у розмірі 4 747 201,72 доларів США, з яких: основний борг - 4 115 254,19 доларів США; проценти - 538 902,99 доларів США; пеня - 64 149,74 доларів США; витрати зі сплати арбітражного збору - 28 894,80 доларів США.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Арбітражний збір у сумі 17 567,34 доларів США поклав на позивача.
05 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ТОВ «ІК АКТИВ» про скасування рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023.
Заяву мотивовано тим, що рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 суперечить публічному порядку України та арбітражна процедура не відповідала угоді сторін.
Заявник вважав, що Арбітражний суд допустив порушення засадничих принципів процесуального права, що є частиною публічного порядку України, а саме принципів диспозитивності, змагальності та рівності сторін судового процесу.
На думку заявника, порушення Арбітражним судом зазначених принципів полягає у такому.
Арбітражний суд ухвалою від 07 червня 2024 року, керуючись статтею 57 Регламенту, зобов`язав, зокрема, відповідачів надати свої зустрічні розрахунки сум заборгованості за договором банківської позики, проте  ТОВ «ІК АКТИВ», не маючи первинних бухгалтерських та фінансових документів, жодним чином не може здійснити зустрічні розрахунки.
Представник ТОВ «ІК АКТИВ» 06 червня 2024 року подав клопотання про призначення експертизи фінансово-кредитних операцій, мотивуючи тим, що розрахунки за договором банківської позики проводились саме між позивачем та ТОВ «АЛОМ», а ТОВ «ІК АКТИВ» є поручителем, у нього відсутні первинні бухгалтерські та фінансові документи.
Арбітражний суд відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «ІК АКТИВ» про проведення експертизи фінансово-кредитних операцій та витребування кредитної справи у позивача, у зв`язку з чим виконати зобов`язання суду про надання зустрічного розрахунку ТОВ «ІК АКТИВ» не мало можливості, тому звернулося до суду з клопотанням про витребування доказів, яке Арбітражний суд відхилив.
Посилався на те, що Арбітражний суд не витребував первинні документи у позивача, при цьому в рішенні суд визнав, що для перевірки розрахунків не вистачає щонайменше формул. Тобто ТОВ «ІК АКТИВ» було позбавлене права на отримання документів, необхідних для здійснення власних розрахунків або перевірки розрахунків, наданих банком.
Зазначав, що Арбітражний суд, відмовляючи в задоволенні клопотання про призначення експертизи, мотивуючи затягуванням строків, не врахував, що арбітражний розгляд повинен бути проведений з метою забезпечення ефективного вирішення спору. 
Представник заявника був позбавлений можливості висловлювати свою позицію з приводу пояснень позивача від 24 червня 2024 року та додатково наданих позивачем документів.
Також вважав, що клопотання представника ТОВ «ІК АКТИВ» про відкладення розгляду справи з поважної причини (перебування представника на стаціонарному лікуванні) від 10 липня 2024 року Арбітражний суд відхилив безпідставно.
На думку заявника, Арбітражний суд порушив приписи статті 18 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частину першу статті 36 та частину першу статті 42 Регламенту МКАС при ТПП, чим порушив принципи змагальності та рівності сторін. Змагальність сторін у судовому процесі дає змогу досягти справедливих та об`єктивних рішень, а суддя виступає як гарант рівності сторін у процесі.
Посилаючись на викладене, ТОВ «ІК АКТИВ» просило суд задовольнити заяву, якою скасувати рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 за позовом АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан) до ТОВ «ІК АКТИВ», ТОВ «АЛОМ» про стягнення заборгованості та витрат зі сплати арбітражного збору.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і мотиви його прийняття
Київський апеляційний суд ухвалою від 25 листопада 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «ІК АКТИВ» про скасування рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 за позовом АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан) до ТОВ «ІК АКТИВ», ТОВ «АЛОМ» про стягнення заборгованості та витрат зі сплати арбітражного збору відмовив.
Рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 за позовом АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан) до ТОВ «ІК АКТИВ», ТОВ «АЛОМ» про стягнення заборгованості у розмірі 7 587 380,18 доларів США та витрат зі сплати арбітражного збору залишив без змін.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано таким.
Суд керувався тим, що законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване. Такі підстави визначені частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 
Так, відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
Суд першої інстанції вважав, що заявник не довів порушення оскаржуваним рішенням арбітражного суду публічного порядку, зокрема засадничих, фундаментальних принципів (засад) українського права, насамперед конституційних, основ правопорядку в Україні, а також основних засад цивільного права.
Також виснував, що заявник не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна. 
Інші доводи заявника не є підставами для скасування рішення МКАС при ТПП.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У січні 2025 року до Верховного Суду надійшла апеляційна скарга ТОВ «ІК АКТИВ», подана представником Самозван К. А., на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року, в якій остання просить скасувати оскаржувану ухвалу й ухвалити нове судове рішення про скасування рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Арбітражний суд допустив порушення засадничих принципів процесуального права, які є частиною публічного порядку України, а саме принципів диспозитивності, змагальності та рівності сторін судового процесу.
Так, Арбітражний суд відмовив у призначенні експертизи за клопотанням ТОВ «ІК АКТИВ», також відмовив у витребуванні первинних документів від позивача за договором банківської позики від 25 травня 2018 року № 2000045/10/18, чим позбавив права на отримання документів, необхідних для здійснення власних розрахунків або перевірки розрахунків, наданих банком. Також суд відмовив у проведенні експертизи фінансово-кредитних операцій, яка б вирішила ряд питань, запропонованих ТОВ «ІК АКТИВ» поставити на дослідження експерта.
Заявник вважає, що вказаними діями Арбітражний суд порушив принципи змагальності та рівності сторін,  які імперативно встановлені статтею 18 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а також у частині першій статті 36 «Загальні засади арбітражного розгляду» Регламенту МКАС при ТПП. 
Отже, ТОВ «ІК АКТИВ» було позбавлене Арбітражним судом можливості підготувати зустрічний розрахунок, а представник Самозван К. А. позбавлена можливості висловлювати свою позицію з приводу пояснень позивача від 24 червня 2024 року та додатково наданих позивачем документів.
Зазначає також, що клопотання представника ТОВ «ІК АКТИВ» про відкладення розгляду справи з поважної причини (перебування представника на лікуванні) від 10 липня 2024 року Арбітражний суд безпідставно відхилив.
Посилається на те, що представник ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. 24 липня 2024 року зверталася до Голови МКАС при ТПП Миколи Селівона із заявою в порядку статті 44 Регламенту МКАС при ТПП про недотримання його положень під час арбітражного розгляду, який відбувся у МКАС при ТПП. У вказаній заяві просила поновити слухання у справі № 538/2023, усне слухання проводити за участю представника ТОВ «ІК АКТИВ», надавши стороні можливість скористатися своїми правами, передбаченими Регламентом МКАС при ТПП. Також просила усне слухання справи здійснювати за допомогою технічних засобів запису.
Водночас листом від 31 липня 2024 року у задоволенні заяви фактично було відмовлено та роз`яснено, що відповідно до статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторона має право оспорити арбітражне рішення, подавши в компетентний суд (Київський апеляційний суд) клопотання про скасування арбітражного рішення.
З огляду на викладене, на думку заявника, наведені доводи обґрунтовують те, що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін та що оскаржуване арбітражне рішення суперечить публічному порядку України, а Київський апеляційний суд під час дослідження доказів неправильно надав їм оцінку.
Позиція інших учасників справи 
У січні 2025 року до Верховного Суду від представника АТ «Дочірній банк «Казахстан?Зіраат Інтернешнл Банк» Регелюка С. В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у її задоволенні.
Позивач вважає, що твердження заявника про те, що оскаржуване рішення МКАС при ТПП порушує публічний порядок України та що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін, є необґрунтованими.
ТОВ «ІК АКТИВ» було надано право подати свої розрахунки та відповідні фінансові документи, що підтверджено ухвалою МКАС при ТПП від 07 червня 2024 року. При цьому відповідно до статті 12 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітри мають право, а не обов`язок, вимагати від сторін подання додаткових документів та доказів для забезпечення змагальності процесу.
Відмова Арбітражного суду у проведенні експертизи не може бути підставою для скасування рішення МКАС при ТПП.
Вважає, що ТОВ «ІК АКТИВ» не обґрунтувало порушення Арбітражним судом принципів диспозитивності, змагальності та рівності сторін в арбітражному процесі, оскільки вказаний відповідач був учасником спору, мав право надати свої зустрічні розрахунки, проте  не скористався ним.
Посилаючись на висновки Верховного Суду, заявник зазначає, що порушення публічного порядку є крайнім випадком, який застосовується лише за наявності порушень засад правопорядку та справедливості. На стадії визнання або виконання арбітражного рішення суд не вправі втручатися в сутність спору або здійснювати переоцінку доказів, що були предметом розгляду арбітражного суду.
На думку позивача, заява про скасування арбітражного рішення є затягуванням  провадження у справі про визнання та надання дозволу на виконання цього рішення та не може бути задоволена судом.
Позиція осіб, які брали участь у розгляді справи
Представник АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» Регелюк С. В. надав усні пояснення у справі, надав відповіді на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін. 
Провадження у суді апеляційної інстанції
У частині другій статті 24 ЦПК України визначено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 10 січня 2025 року відкрив апеляційне провадження у справі. Витребував з Київського апеляційного суду цивільну справу № 824/145/24 за заявою ТОВ «ІК АКТИВ» про скасування рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 за позовом АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан) до ТОВ «ІК АКТИВ», ТОВ «АЛОМ» про стягнення заборгованості та витрат зі сплати арбітражного збору.
17 січня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Верховний Суд ухвалою від 23 січня 2025 року закінчив підготовчі дії у справі, призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 лютого 2025 року о 10:00 годині за адресою: проспект Повітряних Сил, 28, місто Київ, з повідомленням учасників справи.
Всі учасники справи були належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання, призначеного на  13 лютого 2025 року, за допомогою підсистеми «Електронний суд», що підтверджується повідомленнями про доставлення електронного листа від 27 січня 2025 року.
Для участі у судовому засіданні 13 лютого 2025 року з`явився представник АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» Регелюк С. В. 
12 лютого 2025 року від представника ТОВ «ІК АКТИВ»  Самозван К. А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю з`явитися у судове засідання за станом здоров`я.
Інший учасник справи (ТОВ «АЛОМ») був належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання за допомогою підсистеми «Електронний суд», проте причин своєї неявки суду не повідомив.
Верховний Суд ухвалою від 13 лютого 2025 року клопотання представника ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. про відкладення розгляду справи задовольнив. Відклав розгляд справи на 06 березня 2025 року на 10 год 00 хв, про що повідомив учасників справи.
Всі учасники справи були належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання, призначеного на 06 березня 2025 року, за допомогою підсистеми «Електронний суд», що підтверджується повідомленнями про доставлення електронного листа від 18 лютого 2025 року.
Для участі у судовому засіданні 06 березня 2025 року з`явився лише представник АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» Регелюк С. В.
05 березня 2025 року від представника ТОВ «ІК АКТИВ»  Самозван К. А. надійшло клопотання про визнання причини неявки у судове засідання 06 березня 2025 року поважною та відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано  неможливістю адвоката Самозван К. А. з`явитися у судове засідання 06 березня 2025 року у зв`язку з її участю у іншій справі у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу в цей день.
Інший учасник справи (ТОВ «АЛОМ») був належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання за допомогою підсистеми «Електронний суд», проте причин своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до частини другої статті 372, частини другої статті 457 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що Верховний Суд у попередньому судовому засіданні задовольнив клопотання представника ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. та вже відкладав розгляд справи, надавши учасникам достатньо часу для підготовки до участі в судовому розгляді справи, врахувавши думку учасника справи, який з`явився у судове засідання, колегія суддів вирішила клопотання представника ТОВ «ІК АКТИВ»  Самозван К. А. про визнання причини неявки у судове засідання поважною та відкладення розгляду справи на іншу дату залишити без задоволення, продовжити розгляд справи за відсутності усіх учасників справи, що не з`явилися.
Фактичні обставини справи
Суд першої інстанції встановив, що 05 травня 2018 року АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (банк) уклав з ТОВ «АЛОМ» (позичальник) договір банківської позики № 2000045/10/18.
Відповідно до пункту 1.2 договору банківської позики банк надає позичальнику позику у сумі 7 000 000 доларів США. Термін позики - до 25 травня 2023 року на умовах забезпеченості, терміновості, платності, повернення та використання за цільовим призначенням (пункт 1.3 договору банківської позики). Надання банком позики здійснюється шляхом перерахування грошей з транзитного рахунку через систему SWIFT переказу на поточний рахунок позичальника після реєстрації договору в Національному банку України (далі - НБУ). Додаток № 1 до договору містить форму графіка виплат. Графік виплат буде узгоджений сторонами станом на дату надання позики після реєстрації договору НБУ. Узгоджений сторонами графік виплат має переважне значення перед положеннями договору лише при розрахунку строку для нарахування відсотків за використання позики та їх суми (пункт 1.8 договору банківської позики у редакції додаткової угоди від 08 червня 2018 року № 1-ИЗМ до договору). Датою надання позики вважається дата надходження коштів до обслуговуючого банку через систему SWIFT (пункт 1.4 договору банківської позики у редакції додаткової угоди від 08 червня 2018 року № 1-ИЗМ до договору).
05 червня 2018 року НБУ зареєстрував договір банківської позики № Z000045/10/18 під реєстраційним номером А5290 .
07 червня 2018 року позивач здійснив переказ коштів у розмірі 7 000 000 доларів США на транзитний рахунок, зазначений у пункті 1.17 договору позики. Відповідно до умов договору зазначена дата є датою видачі позики.
Банк та позичальник у пункті 2.1 договору (у редакції додаткової угоди від 13 жовтня 2020 року № 6-ИЗМ до договору банківської позики) визначили, що позичальник здійснює повернення позики та належні банку відсотки у встановлені строки та у розмірах, передбачених договором та додатком № 1/4 до нього, який є його невід`ємною частиною, через систему SWIFT переказу на транзитний рахунок на підставі договору.
У пункті 1.10 договору банківської позики сторони погодили, що метод погашення позики ануїтетний, з щомісячною сплатою відсотків та пільговим періодом з виплати основного боргу на перший рік, та з подальшою сплатою основного боргу та відсотків на щомісячній основі, згідно з графіком виплат, який підписується сторонами, є невід`ємною частиною договору та є додатком № 1 до договору банківської позики.
Відповідно до пункту 1.6 договору банківської позики нарахування відсотків за користування позикою відбувається на основну суму позики у валюті отриманої позики. Сплата позичальником відсотків, нарахованих за поточний місяць, відбувається щомісяця (до 30-го/31-го числа кожного місяця у валюті отриманої позики).
Відповідно до пункту 1.9 договору банківської позики спосіб погашення позики - безготівкове перерахування згідно з реквізитами, зазначеними у договорі у розділі «Реквізити Сторін», через систему SWIFT-переказу.
У додатковій угоді № 6-ИЗМ до договору банківської позики банк та позичальник погодили остаточний графік виплат заборгованості, складений 13 жовтня 2020 року.
У період з липня 2018 року до червня 2020 року позичальник здійснював платежі за договором банківської позики. Наступні двадцять дев?ять платежів згідно з графіком за період з лютого 2021 року до листопада 2023 року станом на дату подання позовної заяви позичальник не здійснив.
27 листопада 2019 року позивач уклав із ТОВ «ІК АКТИВ» (поручителем) договір поруки.
У пункті 1.1 договору поруки від 27 листопада 2019 року № Q000112/10/19  банк та поручитель погодили, що цей договір укладено з метою забезпечення поручителем належного виконання позичальником своїх зобов?язань за договором банківської позики від 25 травня 2018 року № Z000045/10/18, та встановили термін дії поруки до повного виконання позичальником своїх зобов?язань.
У зв?язку з порушеннями позичальником строків погашення позики та відсотків за договором банківської позики банк неодноразово надсилав повідомлення про погашення простроченої заборгованості на адресу позичальника та поручителя.  
06 вересня 2021 року банк направив на адресу позичальника повідомлення про погашення простроченої заборгованості № 1599 з вимогою погасити основний борг, відсотки за позикою, відсотки за основним простроченим боргом і штраф за прострочення основного боргу. Пізніше банк направив на адресу позичальника та поручителя повідомлення про погашення простроченої заборгованості, невиконання зобов?язань та повернення суми позики від 21 жовтня 2021 року № 1976 та повідомлення про погашення простроченої заборгованості від 11 серпня 2022 року № 987.
Станом на дату подання позовної заяви позичальник не погасив прострочену заборгованість за договором банківської позики.
Поручитель також не зробив жодних дій щодо погашення простроченої заборгованості позичальника перед банком.
Обґрунтовуючи компетенцію МКАС при ТПП з розгляду цього спору, позивач послався на арбітражне застереження, що міститься в пункті 5.2 договору поруки від 27 листопада 2019 року № Q000112/10/19, укладеного між банком (позивачем), позичальником (ТОВ «АЛОМ») та поручителем (ТОВ «ІК АКТИВ»), згідно з яким:
«5.2. Будь-який спір, розбіжність, вимога чи протиріччя, що виникають у зв?язку з цим Договором, у разі неможливості вирішення шляхом переговорів, мають бути передані на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ) на вибір Кредитора.
Сторони погоджуються, що в процесі розгляду та вирішення спору буде застосовуватись Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Судовий розгляд проводитиметься на англійській та/або російській мовах. Кількість арбітрів має дорівнювати трьом. Розгляд спору буде здійснюватись у м. Києві, Україна. Рішення арбітражного суду буде остаточним та обов?язковим для Сторін».
МКАС при ТПП  рішенням від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 позов АТ Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» (Республіка Казахстан) до ТОВ «АЛОМ» та ТОВ «ІК АКТИВ» задовольнив частково.
Стягнув солідарно з ТОВ «ІК АКТИВ» та ТОВ «АЛОМ» на користь АТ «Дочірній банк «Казахстан-Зіраат Інтернешнл Банк» 4 115 254,19 доларів  США основного боргу, 538 902,99 доларів США процентів, 64 149,74 доларів США пені та 28 894,80 доларів  США у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього - 4 747 201,72 доларів США.
В іншій частині позову відмовив.
Арбітражний збір у сумі 17 567,34 доларів США поклав на позивача.
Позиція суду апеляційної інстанції 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) у відзиві на неї (стаття 367 ЦПК України).
У частинах першій, другій, четвертій статті 454 ЦПК України визначено, що сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
За наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу суд має право: 1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу без змін; 2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу (частина шоста статті 457 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, Верховний Суд як суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Застосовані норми права та мотиви, якими керується апеляційний суд під час прийняття постанови
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У частині першій статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
Рішення національного суду про скасування арбітражного рішення може бути ухвалено лише за наявності (доведеності) хоча б однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України.
Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване.
Аналіз положень статті 459 ЦПК України та статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.
Під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 лютого 2023 року в справі № 824/47/22, від 29 серпня 2024 року в справі № 824/72/24.
У заяві про скасування рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 ТОВ «ІК АКТИВ» як на підставу його скасування посилалося на підпункт «г» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України (сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін) та підпункт «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України (суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України).
Щодо компетенції МКАС при ТПП на розгляд спору між сторонами
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.
Згідно з положеннями статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» питання про компетенцію МКАС при ТПП у кожній конкретній справі вирішує склад арбітражного суду, який розглядає спір.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.
Отже, на практиці наведений принцип реалізується таким чином, що сам арбітражний суд має тлумачити зміст арбітражної угоди з метою визначення наявності чи відсутності у нього (суду) компетенції на розгляд конкретної справи.
Відповідно до статті ІІ Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року (далі - Нью-Йоркська конвенція), кожна Договірна Держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь?яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду.
Нью-Йоркська конвенція закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод (частина перша статті II Конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.
За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна Договірна Держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).
Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 920/241/19.
Суд першої інстанції встановив, що  згідно з пунктом 5.2 договору поруки від 27 листопада 2019 року № Q000112/10/19, укладеного між банком (позивачем), позичальником (ТОВ «АЛОМ») та поручителем (ТОВ «ІК АКТИВ»), будь-який спір, розбіжність, вимога чи протиріччя, що виникають у зв?язку з цим договором, у разі неможливості вирішення шляхом переговорів, мають бути передані на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ) на вибір кредитора.
Сторони погодилися, що під час розгляду та вирішення спору застосовуватиметься Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово?промисловій палаті України. Судовий розгляд проводитиметься на англійській та/або російській мовах. Кількість арбітрів має дорівнювати трьом. Розгляд спору здійснюватиметься у м. Києві, Україна. Рішення арбітражного суду буде остаточним та обов`язковим для сторін.
Отже, Київський апеляційний суд правильно вважав, що вказаний пункт договору є арбітражним застереженням, який укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням вимог статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», в яких вони визначили спосіб вирішення спорів - шляхом арбітражу та обрали постійно діючий арбітраж, а саме МКАС при ТПП.
Договір поруки від 27 листопада 2019 року № Q000112/10/19 підписаний сторонами та в судовому порядку недійсним не визнавався.
Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення арбітражного суду, ТОВ «ІК АКТИВ» не надало доказів того, що арбітражна процедура не відповідала угоді сторін, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Щодо питання порушення публічного порядку України
Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
У законодавстві закріплений загальновизнаний у проарбітражних юрисдикціях принцип обмеженого втручання національних судів в арбітражні рішення під час розгляду заяви про їх скасування, оскільки національний суд не має повноважень щодо перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу. Цей принцип передбачає, що суд не може перевіряти правильність застосування складом арбітражу норм матеріального права по суті вирішення спору, не може вдаватися в його переоцінку під час розгляду справи про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Інакше це буде перевищенням національним судом його повноважень.
Розгляд заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу не є апеляційним провадженням, у якому суд повторно оцінює докази та перевіряє правильність рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті. Тому будь-яка оцінка судом обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були надані сторонами арбітражного спору, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
Скасування національним судом рішення міжнародного комерційного арбітражу є винятковим засобом оспорювання арбітражного рішення, яке може бути прийнято лише за наявності (доведеності) однієї з вичерпного переліку підстави, передбаченої законом. Тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
До переліку фундаментальних основ, які складають публічний порядок, належить рівне ставлення до сторін арбітражного розгляду, зокрема: надання сторонам можливості викласти її аргументи, а також коментувати аргументи опонентів; відсутність процедур, які стосуються спору і в яких беруть участь арбітри за відсутності сторін спору; недопустимість подання сторонами підроблених доказів тощо.
Такі висновки виклав Верховний Суд у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 824/37/24.
У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року в справі № 796/3/2018 зазначено, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).
Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності тощо.
Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них. Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.
Як порушення процесуального публічного порядку потрібно розуміти ті процесуальні порушення, допущені арбітражним судом, які є підставою для його скасування відповідно до пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України. Такі підстави для скасування рішення арбітражного суду можуть бути застосовані у тому разі, якщо сторона, яка подала заяву про скасування арбітражного рішення, обґрунтовує таку заяву цими доводами.
Натомість підстави для скасування рішення арбітражного суду відповідно до пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України підлягають перевірці судом ex officio.
Категорія публічного порядку застосовується не лише задля того, щоб захистити державу від таких іноземних арбітражних рішень, що порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя у країні визнання та виконання таких рішень. Очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм національного матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права також може призвести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оскарження у ньому рішення комерційного арбітражу, розташованого у тій самій країні.
Відповідно, рішення МКАС при ТПП також підлягають оцінці судом на предмет порушення публічного порядку України.
У таких висновках Верховний Суд керується тим, що публічний порядок України може бути порушено таким рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду, під час постановлення якого істотно та очевидно порушено право на судовий захист. До таких порушень належать невідповідність рішення арбітражу виключній компетенції державного суду на вирішення такого спору або існує рішення національного суду у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, що і спір, який розглядається арбітражним судом.
Порушення публічного порядку має місце також у тих випадках, коли рішенням арбітражного суду порушено:
1. Засадничі, фундаментальні принципи (засади) українського права, у першу чергу конституційні, основи правопорядку в Україні, а також основні засади цивільного права.
Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення.
2. Загальноприйняті принципи моралі, законні інтереси осіб, суспільства та держави.
3. Основоположні принципи та норми міжнародного права, у тому числі міжнародно?правові стандарти прав людини.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 824/50/22.
Оцінка доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. посилається на те, що Арбітражний суд допустив порушення засадничих принципів процесуального права, які є частиною публічного порядку України, а саме принципів диспозитивності, змагальності та рівності сторін судового процесу, які встановлені у статті 18 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а також у частині першій статті 36 «Загальні засади арбітражного розгляду» Регламенту МКАС при ТПП.
На думку заявника, зазначені порушення полягають у безпідставному відхиленні клопотання представника ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. про призначення експертизи фінансово-кредитних операцій, клопотання про витребування у позивача доказів, клопотання про відкладення розгляду справи з поважної причини, чим Арбітражний суд позбавив заявника можливості висловлювати свою позицію щодо наданих позивачем доказів.
Зі змісту оскаржуваного рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023 вбачається, що:
розгляд справи в Арбітражному суді було призначено на 30 квітня 2024 року;
29 квітня 2024 року від ТОВ «ІК АКТИВ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що представник Самозван К. А. бере участь у судових засіданнях у інших справах;
враховуючи відсутність заперечень позивача, Арбітражний суд відклав розгляд справи на 20 травня 2024 року, надавши можливість сторонам та арбітрам брати участь у судових засіданнях як у приміщенні суду, так і поза ним у режимі відеоконференції;
16 травня 2024 року розгляд справи було перенесено на 07 червня 2024 року у зв`язку з неможливістю головуючого судді взяти участь у засіданні;
06 червня 2024 року представник ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. надіслала до суду клопотання про призначення судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій, посилаючись на те, що відповідач ТОВ «АЛОМ» не погоджується із заявленим розміром заборгованості та розрахунком банку;
також у клопотанні від 06 червня 2024 року представник ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. просила витребувати у позивача належним чином завірену копію кредитної справи ТОВ «АЛОМ» за договором банківської позики від 25 травня 2018 року № Z000045/10/18;
у судовому засіданні 07 червня 2024 року Арбітражний суд, посилаючись на статтю 55 Регламенту МКАС при ТПП, вирішив, що проведення судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій є недоцільним, зокрема з тих підстав, що перевірка суми боргу, процентів та пені можлива без залучення експерта, враховуючи наявні у боржників документи, а задоволення такого клопотання призведе до затягування арбітражного розгляду;
також у судовому засіданні 07 червня 2024 року представник ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. заявила клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю проведення додаткових розрахунків;
враховуючи відсутність заперечень позивача, Арбітражний суд,  посилаючись на статтю 57 Регламенту МКАС при ТПП, відклав розгляд справи на 25 червня 2024 року; запропонував відповідачам надати зустрічні розрахунки заборгованості за договором позики;
17 червня 2024 року від ТОВ «ІК АКТИВ» надійшло клопотання про витребування у позивача та ТОВ «АЛОМ» доказів, зокрема первинних фінансових (бухгалтерських) документів, які необхідні для розрахунку суми боргу за договором позики, в якому представник також просив надати строк два тижні для їх вивчення та проведення розрахунку;
20 та 24 червня 2024 року позивач надіслав до суду пояснення, відповідно до яких, зокрема, позичальник ТОВ «АЛОМ» та поручитель ТОВ «ІК АКТИВ» мають тісні зв`язки, що свідчить про можливість поручителя протягом 6 місяців з часу відкриття провадження у справі отримувати будь-які документи, необхідні для зустрічного розрахунку боргу, від позичальника; крім того, позивач надав суду деталізовану таблицю всіх розрахунків з формулами, а також первинні (вихідні) платіжні документи;
25 червня 2024 року від ТОВ «ІК АКТИВ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням представника Самозван К. А. на стаціонарному лікуванні;
Арбітражний суд,  посилаючись на статтю 57 Регламенту МКАС при ТПП, задовольнив повторне клопотання ТОВ «ІК АКТИВ», відклав розгляд справи на 11  липня 2024 року; зазначив, що відповідно до статті 49 Регламенту МКАС при ТПП неявка сторони, повідомленої належним чином про розгляд справи, не перешкоджає розгляду справи; також зазначив, що відповідно до статті 36 Регламенту МКАС при ТПП сторони та їхні представники повинні сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, не допускати зловживання ними та дотримуватися встановлених строків; зазначив, що у випадку неможливості представника Самозван К. А. брати участь у судовому засіданні необхідно забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника ТОВ «ІК АКТИВ»;
10 липня 2024 року від ТОВ «ІК АКТИВ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням представника Самозван К. А. на стаціонарному лікуванні, яке, враховуючи заперечення позивача, Арбітражний суд відхилив.
Верховний Суд вважає, що відповідачам, зокрема ТОВ «ІК АКТИВ»,  були надані всі процесуальні можливості для викладення своєї позиції щодо суті спору, у тому числі брати участь в усних слуханнях у справі, заявляти клопотання, подавати заперечення тощо.
Безпідставними є посилання заявника на те, що Арбітражний суд усупереч статті 57 Регламенту не відклав розгляд справи на прохання сторони, з огляду на таке.
У статті 57 Регламенту МКАС при ТПП визначено, що на прохання сторони або за власною ініціативою склад Арбітражного суду може відкласти розгляд справи: 1) у разі необхідності витребування нових доказів; 2) у зв`язку з неявкою у засідання Арбітражного суду представника відповідача та відсутністю у справі підтвердження вручення йому повідомлення про день арбітражного розгляду справи; 3) для мирного врегулювання спору; 4) за наявності інших обставин, що перешкоджають, на думку складу Арбітражного суду, вирішенню спору у даному засіданні.
Зміст поданого ТОВ «ІК АКТИВ» до МКАС при ТПП повторного клопотання про відкладення арбітражного розгляду з причин перебування представника на лікуванні не є підставою для відкладення розгляду у розумінні статті 57 Регламенту МКАС при ТПП.
Так, вирішуючи питання про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників відповідачів, Арбітражний суд врахував, що:
розгляд справи відкладався чотири рази, з яких три - за клопотанням ТОВ «ІК АКТИВ»;
ухвали суду про відкладення розгляду справи були належним чином вручені відповідачам, у кожній з яких суд зобов`язував відповідачів забезпечити явку своїх представників;
відповідачами є юридичні особами, тому мають можливість у випадку необхідності забезпечити явку іншого представника;
Регламент МКАС при ТПП не містить вимоги про те, що представником сторони може бути виключно адвокат;
суд попередив відповідачів, що відповідно до статті 49 Регламенту МКАС при ТПП, якщо будь-яка зі сторін, повідомлена належним чином, не з`являється на слухання справи - склад Арбітражного суду має право продовжити розгляд та ухвалити  рішення на підставі наявних у справі доказів;
ТОВ «ІК АКТИВ» висловило свої заперечення щодо вимог позову, скориставшись правом на подання відзиву;
документи, які ТОВ «ІК АКТИВ» просило витребувати у позивача, були надані останнім до суду та направлені судом відповідачам 24 червня 2024 року, тобто завчасно до засідання 11 липня 2024 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що Арбітражний суд, відмовивши у задоволенні клопотання про витребування у позивача та ТОВ «АЛОМ» документів, позбавив можливості ТОВ «ІК АКТИВ»  провести власний розрахунок боргу та обґрунтовано заперечувати проти вимог позову, спростовуються матеріалами справи, зокрема тим, що 24 червня 2024 року позивач надав суду деталізовану таблицю всіх розрахунків з формулами, а також первинні (вихідні) платіжні документи. 
З огляду на викладене, на думку суду апеляційної інстанції, доводи представника ТОВ «ІК АКТИВ» Самозван К. А. про те, що Арбітражний суд під час розгляду справи № 538/2023 допустив порушення засадничих принципів процесуального права, які є частиною публічного порядку України, а саме принципів диспозитивності, змагальності та рівності сторін судового процесу, не підтвердилися під час розгляду справи в апеляційному порядку.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком Київського апеляційного суду, що заявник не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.
Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МКАС при ТПП, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражним застереженням, стосується, зокрема,  боржника ТОВ «ІК АКТИВ» як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України,  що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.
За таких обставин відсутні підстави для скасування рішення арбітражного суду у зв`язку з порушенням публічного порядку України.
При цьому Київський апеляційний суд обґрунтовано послався на те, що доводи заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України фактично зводяться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального права, переоцінки доказів та до перегляду спору по суті, що процесуально є неприпустимим.
Отже, розглянувши справу в межах доводів заяви, надавши правову оцінку доводам сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення МКАС при ТПП від 30 серпня 2024 року у справі № 538/2023.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Висновки за результатом апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, Верховний Суд як суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки оскаржуване судове рішення апеляційного суду як суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, то підстав для нового розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 24, 351, 367-369, 376, 381-384, 454 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. 
Судді                                                                                        І. М. Фаловська
                                                                                                С. О. Карпенко
                                                                                                В. В. Сердюк
Повне рішення складено 11 березня 2025 року.