ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/599/25 Справа № 185/13693/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 лютого 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув клопотання представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Саєнка О.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2023 року, щодо: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

       За постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       27 січня 2025 року на вказану постанову адвокат Саєнко О.М. подав апеляційну скаргу з клопотанням, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження.
       В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат зазначає, що ОСОБА_1 в судове засідання до суду першої інстанції не викликався, копію постанови не отримував. Про наявність відносно нього постанови він дізнався на початку січня 2025 року, коли був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
       Перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, виходжу з наступного.
       Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

       Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
       Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
       Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
       Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
       Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
       Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
       Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема, у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к; провадження № 51-4594 км18), зазначено наступне.
       Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
       При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
       Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
       Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім в суді першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови від 14 листопада 2023 року. 
       Відповідно до наявного в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить його особистий підпис.
       Таким чином, ОСОБА_1 знав про наявність відносно нього справи про адміністративне правопорушення, а отже і був обізнаний з фактом складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Тобто, ОСОБА_1 достеменно знав про перебування в провадженні суду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, а отже мав можливість ознайомитись з матеріалами справи, своєчасно з`явитися до суду для розгляду справи, отримати копію судового рішення та, у разі незгоди, подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження, але тривалий час після настання розглядуваної події, майже один рік та три місяці, не проявляв зацікавленості у результатах судового розгляду справи та не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення у визначений законом строк. 
       Натомість, апеляційна скарга була сформована та подана до суду адвокатом Саєнком О.М. лише 27 січня 2025 року.
       При цьому, адвокатом у клопотанні не наведено причин, які б унеможливлювали ОСОБА_1 своєчасно дізнатися про результати прийнятого судом рішення, своєчасно отримати копію постанови суду та скористатися правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, а лише зазначено, що копію оскаржуваної постанови було отримано 16 січня 2025 року.
       Посилання адвоката на те, що ОСОБА_1 не отримував судових повісток про виклик до суду, також не є розумною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи не проявлення зацікавленості останнього у результатах судового розгляду справи на протязі такого тривалого часу. 
       Інших даних, що ОСОБА_1 до моменту подання його представником апеляційної скарги, мав якісь непереборні перешкоди для своєчасного звернення до суду з апеляцією, чи перебував за межами регіону, виконував бойові завдання, або інші обставини, які позбавляли його можливості своєчасно звернутися до суду, не наведено.
       Враховуючи наведене вище, вважаю, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені адвокатом Саєнком О.М. в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

       Відмовити адвокату Саєнку О.М. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2023 року, щодо  ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та апеляційну скаргу повернути особі, які її подала.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                   О.М. Кононенко