справа № 752/26441/23                                   головуючий у суді І інстанції Мазур Ю.Ю.
провадження № 22-ц/824/3329/2025           суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
15 січня 2025 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
      Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»  на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року у справі за позовом  Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
В С Т А Н О В И В:
         У грудні 2023 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду з позовом просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 33942,88 грн., 3% річних у розмірі 3183,01 грн., інфляційні втрати у розмірі 14199,72 грн.
         Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі є співвласниками квартири та споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 був співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , однак був знятий з місця реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, позивач зазначає, що має право вимагати виконання обов`язку від співвласників квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору-1. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. Таким чином, відповідачі отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору-1 у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору-1 від відповідачів не надходило. 31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті позивача опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним. Внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань за Договором у відповідачів у період з 01 грудня 2016 року по 30 вересня 2023 року виникла заборгованість.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з грудня 2020 року по вересень 2023 року, а саме заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 2 371,46 грн.; заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку 67,18 грн.; заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування 948,16 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 674,52 грн.; 3% річних у розмірі 143,73 грн., а всього 4 205,05 грн. 
В апеляційній скарзі ПрАТ «АК «Київводоканал» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відхилених позовних вимог, а саме за період з лютого 2017 року по листопад 2020 року заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 26 326,77 грн. (26 158,82 грн. основного боргу + 167,95 грн. заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку), 3% річних у розмірі 2 190,29 грн., інфляційних втрат у розмірі 9 525,51 грн., через неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПрАТ «АК «Київводоканал» вказує, що рішення суду першої інстанції в частині застосування строку позовної давності суперечить положенням Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ) та Закону України 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ), відповідно до яких Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені п.12 та п.19 відповідно. Пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» було постановлено встановити карантин на усій території України з 12 березня 2020 року. Строк дії карантину неодноразово подовжувався. 30 червня 2023 року Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин скасовано. Таким чином, карантин на території України діяв з 12 березня 2020 року по 30 червня 202 року. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки та яка мала спливти з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року була продовжена.  24 лютого 2022 року РФ здійснено військову агресію проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан наразі відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 N 469/2024 продовжено до 09 листопада 2024 року. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки, сплив якої припадав на карантин, що скасований під час дії воєнного стану, продовжена до закінчення дії воєнного стану відповідно до положень п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України). У разі неналежного виконання зобов`язань, позовна давність за вимогами кредитора про стягнення грошових коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі, а за періодичними платежами з моменту несплати окремого платежу. Пунктом 1.1 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) передбачено, що платежі вносяться Споживачем (Відповідачем) не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки у відповідачів наявний обов`язок проводити оплату вартості спожитих комунальних послуг щомісяця, тому строк позовної давності починає перебіг з моменту несплати кожного окремого платежу. Так, за надані у лютому 2017 року послуги відповідачі повинні були здійснити оплату до 20 березня 2017 року (21.03.2017 позивач дізнався про невиконання Відповідачем обов`язку з оплати за лютий 2017 року), тобто перебіг позовної давності щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги, надані починаючи з лютого 2017 року, продовжено до 30 червня 2023 на строк дії карантину, спричиненого COVID-19, а потім подовжено у зв`язку з введення воєнного стану на території України, то такий перебіг ще не закінчився.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та  правильним застосуванням норм матеріального права. Позивачем не було надано пояснень щодо суми у 8 753,05 грн., яка з`являється в графі коригування в рядку вересень 2023 року додатку «Розрахунок суми заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період: грудень 2016 - вересень 2023» і, взагалі, нічим не обґрунтовується. 
У відповіді на відзив ПрАТ «АК «Київводоканал» зазначає, що з січня 2017 року було впроваджено білінгову систему «Софт Серв», а тому суми заборгованостей, які обліковувались на основних рахунках були перенесені з програмного комплексу FlexPay. Оскільки на даний час доступ до ПК FlexPay для фахівців Товариства закрито, тому під час формування розрахунків заборгованостей по особовим рахункам споживачів-боржників сума заборгованостей за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення станом на кінець 2016 року початок 2017 року була приведена до обсягу споживання таких послуг відповідно до діючого на той час тарифу. Таким чином, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість, яка обліковувалась на кінець грудня 2016 року 4 138,14 грн. була приведена згідно діючих тарифів на той період до обсягу споживання по послузі централізованого водопостачання та водовідведення холодної води 265,07 м? та 70,45 м? об`єм по послузі централізованого відведення гарячої води. Нарахування по квартирі АДРЕСА_2 , з січня місяця 2017 року за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводились як для квартири, яка не обладнана засобами обліку води, відповідно до Правил надання послуг із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690. В травні 2021 року було проведено повірку засобів обліку води в квартирі АДРЕСА_2 , та взяті на облік. Згідно акту від 25 вересня 2023 року приймання на абонентський облік засобів обліку води було зафіксовано фактичні показники засобів обліку води, згідно яких фахівцем Товариства у вересні 2023 року було проведено коригування нарахувань шляхом донарахування за фактично спожиті послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з грудня 2020 року  сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири та споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11 лютого 1994 року, виданого на підставі розпорядженням від 11.02.1994 №6355.
26 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року №1198, яким внесено зміни до закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами.
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем).
Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору-1. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.
Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення до договору-1 у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачів не надходило.
Відповідно до п. 1.1 договору-1 ПрАТ «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачам відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідачі зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Згідно п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
23 травня 2017 року договір-1 додатково був складений між ПрАТ «Київводоканал» та відповідачем-1 у письмовій формі.
31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічне індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021 від 31.12.2021) (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним.
Згідно з п. 1 Договору-2 Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживач послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а спожиті зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором.
Відповідно до п. 15 Договору-2 розрахунковим періодом для оплати послуг календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає з розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором.
23 травня 2017 року було  в квартирі відповідачів встановлено лічильники гарячої та холодної води та укладено договір 2109027008 від 23 травня 2017 року з ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення та прийнято на абонентський облік лічильник холодної води та водовідведення та прийнято на абонентський облік лічильник холодної води JS DN 15 зав. № 17190339 з показаннями 1м3 та лічильник гарячої води JS DN 15 зав. № 17196561 з показаннями 1м3. Відповідач-1 зазначає, що показання лічильників, які вона повідомляла телефоном, не бралися до уваги.
13 квітня 2021 року представником позивача було проведено перевірку показань лічильника холодної води JS DN 15 зав. № 17190339 та складено відповідний акт, в якому зазначені показання лічильника холодної води 535м3 води та показання лічильника гарячої води JS 90-2.5-02 зав. № 62789889 - 11м3. Тобто за період з червня 2017 по квітень 2021 сумарне споживання склало 534м3, тоді як в розрахунку позивача, що доданий до позову, сумарне споживання холодної води за цей же період складає 773,64м3.
25 вересня 2023 року представником замовника була проведена чергова перевірка показань лічильника, про що складено відповідний акт № 2, а саме: холодної води JS DN 15 зав. № 17190339 складають 875м3, лічильник гарячої води JS 90-2.5-02 зав. №62789889 - 35м3.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо частини вимог за період з грудня 2016 року по листопад 2020 року, оскільки вказаний строк позовної давності перерваний не був та відраховується від дати подачі позову до суду, а саме від 18 грудня 2023 року, про що є відмітка канцелярії суду про надходження позову, а тому позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2020 року по вересень 2023 року, а саме заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 2371,46 грн; заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку 67,18 грн; заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування 948,16 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 674,52 грн; 3% річних у розмірі 143,73 грн.
Апеляційний суд не може в повній мірі погодиться із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Щодо строку позовної давності.
Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з утримання будинку виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.
Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованість, яка заявлена ПрАТ «АК «Київводоканал» до стягнення в загальному розмірі 33 942,88 грн., була нарахована за період з грудня 2016 року по вересень 2023 року.
З позовом до суду ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося 18 грудня 2023 року.
Разом з тим, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.
Враховуючи викладене, трирічний строк позовної давності сплив щодо щомісячних платежів, строк сплати яких настав  у період з грудня 2016 року по 02 квітня 2017 року, а тому, висновки суду першої інстанції щодо застосування строку позовної давності з грудня 2016 року по листопад 2020 року не гуртуються на вимогах закону. Відповідно підстав до задоволення позову в частині  заборгованості нарахованої до квітня 2017 року немає через сплив строку позовної давності.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року по листопад 2020 року, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 ЦК України при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.
Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
З указаного вбачається, що співвласники є солідарними боржниками.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Положення статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роз`яснює, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулювалися, крім норм вищезазначеного закону, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила).
Пунктом 9 Правил (в редакції чинній на березень 2017 року) було передбачено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.
Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.
Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.
 Оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.
Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2017 року в квартирі відповідачів було встановлено лічильники гарячої та холодної води, які  прийнято на абонентський облік ПАТ АК «Київодоканал», а саме  холодної води JS DN 15 зав. № 17190339 з показаннями 1м3 та  гарячої води JS DN 15 зав. № НОМЕР_2 з показаннями 1м3.
13 квітня 2021 року представником позивача було проведено перевірку  показань лічильника холодної води JS DN 15 зав. № 17190339 та складено відповідний акт, в якому зазначені показання лічильника холодної води 535м3   та показання лічильника гарячої води JS 90-2.5-02 зав. № 62789889 - 11м3. 
25 вересня 2023 року представником замовника була проведена чергова повірка показань лічильника, про що складено відповідний акт № 2, а саме: холодної води JS DN 15 зав. № 17190339 складають 875м3, лічильник гарячої води JS 90-2.5-02 зав. № 62789889 - 35м3.
На підтвердження розміру заборгованості представник ПрАТ «АК «Київводоканал» надав розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з грудня 2016 року по вересень 2023 року за особовим рахунком НОМЕР_1 , з якого вбачається, що позивачем нараховано плату за  1156 метрів кубічних води.
Зазначений обсяг води не узгоджується з обсягом, що зафіксовані на лічильниках, які взяті на облік позивачем, оскільки значно перевищує об`єм використаної води, що зафіксований лічильниками. (а.с. 100-106).
З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування плати за споживання холодної води позивач проводив без врахування показників лічильників, які ним же взяті на облік, що суперечить вимогам абзацу 2 п. 10 Правил, чинних до 01.05 2022 року.
При цьому суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок наявної заборгованості, оскільки матеріали справи  не містять доказів,  в частині діючих протягом 2017-2020 років тарифів, кількість спожитої відповідачами води із зазначенням помісячного споживання та її вартості з урахуванням діючого станом на кожен місяць тарифу.
 Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення  заборгованості за період з квітня 2017 року по листопад 2020 року не можуть бути задоволені через недоведеність розміру заборгованості.
Вимоги про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог про стягнення основної частини заборгованості і  нараховуються саме на доведену суму боргу.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, дійшов по суті вірного висновку про відсутність підстав до задоволення позову, однак виходив при цьому з невірних мотивів, допустивши невідповідність висновків суду обставинам справи, що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до зміни рішення в мотивувальній частині.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року у в частині відмови у задоволенні позову змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Судді                                                                                      Фінагеєв В.О.
                                                                                                Кашперська Т.Ц.
                                                                                                 Яворський М.А.