ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/199/25 Справа № 199/9757/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - СЕНЧИШИН Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 січня 2025 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до відповідальності — ОСОБА_1 , захисника — Поповича Е.В., потерпілого  ОСОБА_2 , переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст. 124 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Постановою суду від 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.
Районним судом встановлено, що 23 жовтня 2024 року о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 на перехресті вул. Вітчизняної та вул. Солончакова у м. Дніпро керував транспортним засобом «BYD F-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порушивши вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, не виконав вимогу Дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не надав перевагу в русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «HYUNDAI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження, так як не взято до уваги, що під час руху його засліпило сонце, він не побачив Дорожнього знаку 2.2 “Проїзд без зупинки заборонено”, почав гальмувати, але не вдалося уникнути зіткнення. При цьому, апелянт вказує, що він щиро розкаявся та визнав вину, що є пом`якшую обставиною. Також, апелянт вказує, що якби в потерпілої були ушкодження він би надав матеріальну допомогу. Крім цього, мотивувальна і резолютивна частина постанови містить протиріччя щодо строку покарання. 
В апеляційному суді захисник та ОСОБА_1 уточнили вимоги апеляційної скарги та просили застосувати штраф.
Потерпілий заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Апеляційний суд, заслухавши пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджуються дослідженими судом доказами і в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про вид накладеного адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , то апеляційний суд не встановив підстав для призначення штрафу.
Призначене адміністративне стягнення ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, а також його наслідкам, які виразилися у здійсненні ДТП на перехресті без виконання Дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». 
Дійсно матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 раніше притягувався до відповідальності.
В той же час, апеляційний суд враховує пояснення потерпілого надані під час перегляду, який зазначив, що якщо ОСОБА_1 не бачив Дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», через засліплення сонцем, то відповідно до інших правил ПДР України, його( ОСОБА_2 ) автомобіль мав перешкоду з права, тому ОСОБА_1 в будь-якому разі повинен був надати перевагу в русі, але рухався з великою швидкістю, та спричинив значні ушкодження автомобілю, а дружина потерпілого отримала тілесні ушкодження. Також потерпілий пояснив, що на даний час не отримав ніяких відшкодувань від ОСОБА_1 , а страхова не виплачує суму спричиненої шкоди.
Отже, вказані вище обставини, не дають підстав для застосування ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, оскільки це не відповідатиме меті адміністративного стягнення, яке є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, про що зазначено в ст. 23 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей в постанові суду І інстанції стосовно строку покарання були усунуті районним судом шляхом виправлення описки.
Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                                Р.В.Мудрецький