ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/28755/23 пров. № А/857/18499/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 380/28755/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Леополісбуд» до Львівської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів (додаткове судове рішення ухвалене суддею Москалем Р.М. 21 червня 2024 року за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) у м. Львові; справа за апеляційною скаргою сформована у змішаній (письмовій та електронній) формі),-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Леополісбуд» (далі також - ПП «Леополісбуд», позивач), від імені якого діє представник Завада Т.Р., звернулося з адміністративним позовом до Львівської митниці (далі також - відповідач) про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів.
11.06.2024 суд прийняв рішення яким, адміністративний позов задовольнив повністю:
- визнав протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.06.2023 №№ UA209000/2023/900422/2, UA209000/2023/900424/2, UA209000/2023/900428/2, від 06.06.2023 №№ UA209000/2023/900432/2, UA209000/2023/900433/2, UA209000/2023/900440/2, від 08.06.2023 №№ UA209000/2023/900449/2, UA209000/2023/900450/2, UA209000/2023/900451/2, UA209000/2023/900454/2, UA209000/2023/900456/2, UA209000/2023/900458/2, від 09.06.2023 № UA209000/2023/900465/2, від 12.06.2023 № UA209000/2023/900475/2, від 13.06.2023 №№ UA209000/2023/900478/2, UA209000/2023/900479/2, від 14.06.2023 №№ UA209000/2023/900489/2, UA209000/2023/900491/2, від 15.06.2023 № UA209000/2023/900501/2.
- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ПП «Леополісбуд» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8667 гривень 36 коп.
18.06.2024 до суду надійшла заява представника позивача, відповідно до якої позивач просив стягнути з Львівської митниці пов`язані з розглядом справи витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 40000 грн.
Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, вважаючи, що сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та завищеною.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ПП «Леополісбуд» судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8667 гривень 36 копійок.
Не погодившись із вказаним додатковим рішенням, його оскаржив відповідач, просить таке скасувати в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення, яким зменшити задоволену до відшкодування позивачу суму витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що сума, задоволена судом до відшкодування у розмірі 8667 гривень 36 копійок є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.
У відповідь на подану апеляційну скаргу представник позивача подав відзив, у якому зазначає, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Вважає, що у задоволенні вимог, зазначених у апеляційній скарзі необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки доводи митниці не спростовують висновків суду першої інстанції, більше того, в цій ситуації відсутні підстави для повної відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.
Також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ПП «ЛЕОПОЛІСБУД» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн., понесені у суді апеляційної інстанції.
Відповідач подав до суду заперечення (відповідь на відзив на апеляційну скаргу), де просить у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції – відмовити.
У відповідності до вимог частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмовлених вимог учасниками справи не оскаржується, а тому в силу приписів частини першої статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною десятою статті 139 КАС України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою та другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою цієї ж статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За положеннями статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Зазначений висновок узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ), зокрема, у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
На підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача надав суду копії таких документів:
- договір про надання правничої допомоги № 516 від 26.01.2023 року, укладений між ПП «Леополісбуд» в особі директора Тхоровського В.М. (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Ті Енд Ті Партнерс» в особі голови правління Жиравецького Т.М. Відповідно до пункту 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання із надання правової допомоги щодо представницьких повноважень, захисту прав і законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін. Надання правової допомоги за цим договором здійснюється учасниками/членами Адвокатського об`єднання, які у випадках передбачених законом, діють на підставі ордерів про надання правової допомоги/довіреностей (пункт 1.4). Сторони домовилися, що вартість послуг Адвокатського об`єднання з надання правової допомоги за цим договором встановлюється у розмірі, що визначається за домовленістю сторін в актах про надання правової допомоги (пункт 4.1). Відповідно до пункту 4.7 після одержання адвокатським об`єднанням акта про надання правової допомоги та у випадках, визначених пунктом 4.3 договору, адвокатське об`єднання формує і направляє на адресу клієнта чи безпосередньо надає клієнту рахунок на оплату послуг, а клієнт бере на себе зобов`язання забезпечити оплату послуг адвокатського об`єднання на підставі рахунку не пізніше 10-го робочого дня з моменту отримання клієнтом рішення суду, що набрало законної сили.
- акт про надання правової допомоги № 31 від 11.06.2024 року з переліком наданих послуг, витраченого на виконання робіт часу: 1) підготовка, написання і подача позовної заяви 20 год. 20000 грн.; 2) підготовка, написання і подача відповіді на відзив 6 год. 6000 грн.; 3) участь у судових засіданнях 4 год. 8000 грн.; 4) підготовка, написання і подання додаткових письмових пояснень 6 год. 6000 грн. Загальна вартість наданих послуг 40000 грн.
- рахунок на оплату № 31 від 11.06.2024 року на суму 40000 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку представник позивача просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню за відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.
Перевіряючи обґрунтованість заяви позивача щодо компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В контексті наведеного апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Львівська митниця подала до суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вважала, що сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та завищеною. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що адвокат здійснює представництво ПП «Леополісбуд» у декількох аналогічних справах № 380/19188/23, № 380/12969/23, № 380/15926/23, № 380/19144/23, № 380/4027/23, № 380/97/24, № 380/247/24, № 380/59/24 та ін., отже для написання позовної заяви йому не потрібно було багато часу, а сума гонорару 40000 грн. за такий позов та інші заяви по суті спору є явно завищеною.
У постанові від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів наголошує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд першої інстанції вказав, що врахував обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у зустрічному позові.
Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування витрат на правничу допомоги чи неспівмірності розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) із реальним обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), а зводяться фактично до цитування норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, та судової практики.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 40000,00 грн є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи, поряд з цим, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також результат вирішення даної справи, доцільним буде відшкодування витрат в розмірі 8667,36 грн.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо вимоги представника позивача стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ПП «ЛЕОПОЛІСБУД» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн., понесені у суді апеляційної інстанції, то така задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що КАС України не передбачено можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції за доведення розміру витрат на професійну правничу допомогу, присуджену судом першої інстанції, та зазначає, що оскарження додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не є окремим судовим розглядом спору по суті, а прямо залежить від розгляду основної справи, тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат за наслідками перегляду додаткового рішення, яким вже вирішено питання розподілу судових витрат, є необґрунтованим та не відповідає критерію розумної необхідності.
Відтак, у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції слід відмовити.
Керуючись статтями 134, 139, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника приватного підприємства «ЛЕОПОЛІСБУД» адвоката Завади Тараса Романовича про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн. відмовити.
Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 380/28755/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар