04.02.25
22-ц/812/243/25

Провадження №22-ц/812/243/25
П О С Т А Н О В А 
Іменем України
04 лютого 2025 року                                                        м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №490/5328/24 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», на рішення, яке постановив Центральний районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Гуденко Ольги Андріївни у приміщенні цього суду 26 листопада 2024 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

у с т а н о в и в :
У червні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі – ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
Позов мотивовано тим, що 08 вересня 2021 року о 21-15 год. в м. Київ, по проспекту А. Глушкова 1/1, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ПрАТ МХП (далі – Потерпілий). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду мста Києва від 30 листопада 2021 року по справі про адміністративне правопорушення №752/23316/21 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент дорожньо–транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» (попередня назва АТ «СК «АХА Страхування») сертифікатом № 698 від 29 липня 2021 року до генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 001а8ц5 від 22 грудня 2017 року. Власник пошкодженого автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК «АРКС», попередня назва АТ «СК «АХА Страхування», із заявою про страхову подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Дана заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу по справі; рахунку на оплату покупцеві №4331 від 10 вересня 2021 року; страхового акту №ARX3046525 від 16 листопада 2021 року; розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 34056 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням №841188 від 17 листопада 2021 року. На момент дорожньо–транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» полісом обов`язкового страхування цивільно–правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ000393873. 03 червня 2022 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «АРКС», попередня назва АТ «СК «АХА Страхування», в розмірі 22522 грн. 68 коп., що підтверджується платіжним дорученням №25180. Отже, сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу, складає 11533 грн. 92 коп.(34056 грн. 60 коп. – 22522 грн. 68 коп.).
Посилаючись на викладене, враховуючи положення статті 993 ЦК України щодо переходу прав вимоги до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, та статті 1194 ЦК України щодо обов`язку винуватця ДТП сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у разі недостатності страхового відшкодування, позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 11533 грн. 92 коп., а також судовий збір.
У відзиві на позовну заяву відповідач повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Звертав увагу суду на те, що в акті огляду транспортного засобу зазначено, що проводити відновлювальний ремонт має лише узгоджене зі страховою компанією СТО, в той час як аналіз витрат, викладених у розрахунку на оплату покупцеві 34331 грн. від 10 вересня 2021 року, викликає сумніви в їх правдивості. Так, не було проведено експертної оцінки пошкоджень ТЗ та визначення суми матеріального збитку, не складено акту дефектації пошкоджених частин транспортного засобу з обов`язковим переліком запчастини, які потребують заміни та ремонту, сильно завищена кількість годин, витрачених на ремонт автомобіля - отже наявні ознаки корпоративної змови. Також страхова компанія ПАТ НАСК «ОРАНТА», в якій цивільна була застрахована відповідальність відповідачем за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобів № АТ000393873, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 22522 грн. 68 коп., проте не зрозуміло, чому страхова виплата не здійснена в повному обсязі.
Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 листопада 2024 року позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС» задоволені частково.
Стягнуто на користь ПрАТ «СК «АРКС» з ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 1500 грн. та 393 грн. 79 коп. сплаченого судового збору.
       Рішення суд мотивував тим, що згідно платіжного доручення № 841188 від 17 листопада 2024 року власнику автомобілю виплачено позивачем страхове відшкодування згідно страхового акту № АРХ3046525 від 16 листопада 2021 року у розмірі 34056,60 грн., а згідно платіжного доручення № 25180 від 03 червня 2022 року позивачеві від ПрАТ НАСК «ОРАНТА» виплачена 22522 грн.68 коп.
       Відповідно до акту про надання виробничих послуг від 20 жовтня 2021 року № 1500, проведено ремонт автомобіля, який належить ПрАТ «МХП», д/н НОМЕР_2 , вартість якого складається з оплати робіт - 22026,09 грн., витрат на матеріали - 6961,91 грн. (при цьому використовувалися лише витратні матеріали (кріплення, шпатлівка) та лако-фарбні матеріали), а також ПДВ у розмірі 5797,60 грн.
Суд виходив з того, що виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Суд не прийняв пояснення позивача щодо виплати страхового відшкодування в порядку регресної вимоги на підставі статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, оскільки жодних доказів такого позивач суду не надав, про витребування цих доказів суд не просив, отже наведене є його власним припущенням, тоді як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.
Більш того, з наявних в матеріалах справи документів судом не встановлено наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Шевроле, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , при визначенні розміру страхового відшкодування у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у відповідності до приписів ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів - з урахуванням коефіцієнта зносу ТЗ в розмірі 22 522 грн. 68 коп.
Також суд виходив з того, що прийнявши виплату страхового відшкодування від страховика винної особи і не пред`являючи жодних вимог щодо недостатності страхової виплати , хоча очевидним є те, що ця сума не перевищує ліміту страхової відповідальності за полісом обов`язкового страхування, позивач, діючи добровільно, на власний розсуд, погодився із розміром страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в сумі 22522,68 грн. та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до винуватця ДТП, а не до страхової компанії суперечить засадам розумності та диспозитивності.
Враховуючи вищенаведені висновки, суд частково задовольнив позов, стягнув з відповідача на користь позивача 1500 грн. що становить суму франшизи згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобів № АТ000393873, оскільки вважав це єдиною обґрунтованою сумою у складі недоплаченої різниці страхового відшкодування, та відповідно пропорційно до задоволених вимог провів розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ПАТ «СК «АРКС» вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, судом неповно з`ясовані всі обставини справи, а тому просив рішення суду від 26 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у постанові Верховного суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Отже, доказами вартості відновлювального ремонту ТЗ у цій справі є акт про надання виробничих послуг №1500 від 20 жовтня 2021 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «HACK«ОРАНТА» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ000393873, у зв`язку з чим ПАТ «HACK«ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «АРКС» в розмірі 22522 грн 68 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 25180 від 03 червня 2022 року. Зазначена сума страхового відшкодування була виплачена з урахуванням коефіцієнта зносу. Крім того, позивач посилається на постанову Верховного Суд у складі колегії судців Касаційного господарського суду від 10 липня 2018 року, якою суд, розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ТзДВ «Міжнародна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Особа 4, про стягнення грошових коштів у порядку регресу (справа № 922/1436/17), зазначив що відповідач як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Отже, позивач стверджує, що отримав право вимоги на таке відшкодування. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача – адвокат Білов І.В. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що прийнявши виплату страхового відшкодування від страховика винної особи і не пред`являючи жодних вимог щодо недостатності страхової виплати, хоча очевидним є те, що ця сума не перевищує ліміту страхової відповідальності за полісом обов`язкового страхування, позивач, діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування ПАТ «HACK «ОРАНТА» в сумі 22522 грн. 68 коп. та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до винуватця ДТП, а не до страхової компанії суперечить засадам розумності та диспозитивності.
За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вказаних вимог закону справу призначено до розгляду без виклику учасників справи.
       Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, враховуючи наступне.
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідає не повною мірою.
       Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2021 року о 21-15 год. в м. Київ по проспекту А. Глушкова 1/1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ПРАТ МХП (далі – потерпілий). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с 21).
       Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року по справі про адміністративне правопорушення №752/23316/21 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с 4).
       На момент дорожньо–транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , були застраховані в ПРАТ «СК «АРКС», попередня назва АТ «СК «АХА Страхування», на підставі сертифікату № 698 від 29 липня 2021 року до генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 001а8ц5 від 22 грудня 2017 року (а.с. 5).
       Власник пошкодженого автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК «АРКС», попередня назва АТ «СК «АХА Страхування», із заявою про страхову подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с. 9-11). Дана заява була розглянута позивачем, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу по справі (а.с. 12-13); рахунку на оплату покупцеві №4331 від 10 вересня 2021 року (А.С. 14); страхового акту № ARX3046525 від 16 листопада 2021 року (а.с. 15); розрахунку страхового відшкодування (а.с. 14) ПрАТ «СК «АРКС», попередня назва АТ «СК «АХА Страхування», здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 34056 (тридцять тисяч п`ятдесят шість) грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 841188 від 17 листопада 2021 року (а.с. 18).
       На момент дорожньо–транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно–правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ000393873 (а.с 20)        .
       03 червня 2022 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «АРКС», попередня назва АТ «СК «АХА Страхування», в розмірі 22522 грн. 68 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 25180 (а.с. 19).
       Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).
       Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
       У частинах першій та третій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
       Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
       За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
       Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
       Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
       Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
       Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
       У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон №1961-IV від 01 липня 2004 року), визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
       Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
       У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).
       У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
       Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону №1961-IV від 01 липня 2004 року Закон №1961-IV від 01 липня 2004 року, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
       У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
       Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18).
       Ураховуючи викладене, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
       Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.
       Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду.
       Ураховуючи викладене, вимога ПАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», до відповідача як завдавача шкоди, не є регресною, правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з виплатою страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.
       Тому судом першої інстанції помилково при визначенні правової природи права вимоги позивача не визначив її як суброгацію. 
       Частково задовольняючи позов (в частині стягнення суми франшизи), суд першої інстанції, вважав, що надані позивачем докази обґрунтованості розміру виплаченого страхувальнику страхового відшкодування є неналежними.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та приймає доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       В силу вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 76 ЦПК України).
Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування частина 1 статті 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина 1 статті 78 ЦПК України).
Згідно із частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Факт заподіяння шкоди майну, яке на умовах добровільного страхування було застраховано у позивача (автомобілю), винна поведінка відповідача (порушення правил дорожнього руху), яка знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням шкоди, підтверджуються вказаною вище постановою суду у справі №752/23316/21. Також ці обставини не заперечувались відповідачем в судах першої та апеляційної інстанцій.
       Отже позивач в порядку суброгації має право на отримання за рахунок винуватої у спричиненні ДТП особи – відповідача у справі у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), отриманого від страхувальника цивільної відповідальності останнього, різницю між розміром здійсненої позивачем страхової виплати (страховим відшкодуванням) та розміром компенсованої страховиком відповідача суми.
Виходячи зі змісту спірних правовідносин, положень статей 12, 81 ЦПК України, саме на позивача як страховика потерпілої особи, який виплатив суму страхового відшкодування, покладається обов`язок доказування розміру завданої шкоди, а на відповідача як винуватця у спричиненні – спростування такого розміру у разі заперечення.
Щодо доведеності ПрАТ «СК «АРКС» розміру суми страхового відшкодування.
Так, у справі, що розглядається, судом встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2009 року випуску (ПрАТ «МХП»), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 08 вересня 2021 року з вини відповідача ОСОБА_1 , складає 34785,60 грн.
Ця сума визначена страховиком на підставі акту огляду ТЗ від 16 вересня 2021 року, проведеного уповноваженим представником страхової компанії, рахунку на оплату покупцеві № 4331 від 10 вересня 2021 року ТОВ «Авто Бізнес Сервіс», відповідно до якого витрати на ремонт транспортного засобу складаються з суми ПДВ - 5797,60 грн., оплати робіт на загальну суму 28988 грн. (в тому числі матеріали для фарбування у розмірі 4950 грн), та страхового акту № АРХ3046525 від 16 листопада 2021 року, з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля визначена на підставі рахунку на оплату покупцеві № 4331 від 10 вересня 2021 року ТОВ «Авто Бізнес Сервіс».
Згідно платіжного доручення № 841188 від 17.11.2024 року власнику автомобіля «Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2009 року випуску ПрАТ «МХП» виплачена позивачем сума страхового відшкодування згідно страхового акту № АРХ3046525 від 16 листопада 2021 року у розмірі 34056,60 грн.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ніссан Мурано», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та договором визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в сумі 130000 грн., франшиза - 1500 грн.
Згідно платіжного доручення № 25180 від 03 червня 2022 року позивачеві від ПАТ НАСК «ОРАНТА» виплачено 22522.68 грн з призначенням платежу «страхове відшкодування згідно регресної вимоги від 04.01.2022 без ПДВ».
Спірні правовідносини, насамперед, врегульовані Законом України «Про страхування», який є спеціальним щодо відносин добровільного майнового страхування, стаття 102 якого визначила порядок та умови здійснення страхових виплат
Зокрема, відповідно до частин 1-4 вказаної статті цього закону договором страхування визначається перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, якщо інше не передбачено законодавством України.
Обов`язок підтвердження факту настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування, покладається на страхувальника або іншу особу, визначену договором страхування.
У разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим.
Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).
У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства.
Тобто визначення розміру заподіяної шкоди (збитку), відбувається, в першу чергу, відповідно до умов договору страхування.
У сертифікаті № 698 від 29 липня 2021 року до генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 001а8ц5 від 22 грудня 2017 року умови та порядок здійснення страхового відшкодування визначені наступним чином: (пункт 14): «на базі авторизованої СТО» без урахування зносу; франшиза для відшкодування збитків, внаслідок ДТП становить 0,5% (пункт 10.2).
За такого сторони договору добровільного страхування транспортного засобу визначили в порядку, передбаченому цим договором, розмір страхового відшкодування, на підставі якого позивачем була обрахована та виплачена потерпілому сума страхової виплати – 34056 грн. 60 коп.
Суд першої інстанції не виклав висновків на спростовування розміру страхового відшкодування, сплаченого потерпілій особі, але виходив із недоведеності позивачем наявності підстав для стягнення різниці між страховим відшкодуванням потерпілому та сумою 22522 грн.68 коп., яка отримана від ПрАТ НАСК «ОРАНТА», за виключенням 1500 грн. франшизи. Відповідач з апеляційною скаргою на рішення суду не звертався, тому апеляційний суд не приймає аргументи відзиву на апеляційну скаргу щодо наявності у нього сумнівів стосовно визначеної позивачем суми завданої потерпілому шкоди та, відповідно, суми здійсненого ним страхового відшкодування.
       Абзацом 1 статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.
       Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України «Про страхування»).
       Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону №1961-IV від 01 липня 2004 року, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
       Абзацом 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
       Разом з цим, спеціальні норми Закону №1961-IV від 01 липня 2004 року встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4, 32.7 статті 32 Закону).
       Відповідно до статті 29 Закону №1961-IV від 01 липня 2004 року у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
       Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом №1961-IV від 01 липня 2004 року покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
       За такого з урахуванням імперативних приписів закону страховик відповідача мав сплатити страховикові потерпілої особи страхове відшкодування в розмірі витрат, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також за вираховуванням розміру франшизи.
       Визначення поняття «фізичний знос» наведено в Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (надалі – Методика). 
       Так згідно з пунктом 1.6. Методики «фізичний знос» - це втрата вартості колісного транспортного засобу (тобто автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу або його складників.
       Відповідно до п.7.38 Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів тощо.
       Згідно з п.1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.
       Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2009, а отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації означеного автомобіля перевищував 7 років. 
       За таких умов та за відсутності доказів того, що наявні визначені пунктом 7.40 Методики умови для неврахування коефіцієнту зносу пошкодженого транспортного засобу (його складників), а також ненадання відповідачем на виконання свого процесуального обов`язку доказів невірного розрахунку виплаченої страховою компанією, в якій він застрахував свою цивільну відповідальність, суми, суд першої інстанції помилково відхилив доводи позивача про те, що проведена страховиком відповідача оплата в розмірі 22522 грн.68 коп. здійснена з урахуванням коефіцієнту зносу пошкодженого автомобілю.
       З таких міркувань колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі як такі, що доведені належними та допустимими доказами та не спростовані відповідачем у належний процесуальний спосіб.
       Колегія суддів відхиляє з урахуванням наведеного доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо відсутності доказів врахування страховою компанією відповідача коефіцієнту зносу пошкодженого автомобілю.
       Оскільки рішення суду постановлено судом з порушенням вимог матеріального права, що регулює спірні правовідносини, положень процесуального закону щодо визначення правової природи спірних правовідносин, його відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід змінити, зокрема, із врахуванням викладених в мотивувальній частині постанови міркувань, та задовольнити позов в повному обсязі.
       За такого є підстави для задоволення апеляційної скарги.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частин 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із судового збору. 
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції змінено, позов задоволений, є підстави для розподілу апеляційним судом судових витрат, які в цій справі покладаються на відповідача.
       За такого з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» слід стягнути 3028 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (а.с. 3) та 4542 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (а.с. 68), а всього - 7570 грн. 
       Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.
Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 листопада 2024 року змінити.
Позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АРКС» до  ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Iллiнська, 8, Код ЄДРПОУ 20474912, п/р НОМЕР_4 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005) 11533 грн. 92 коп. сплаченого страхового відшкодування та 7570 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

____________________________________
Повний текст постанови складений 04 лютого 2025 року