ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року	Львів	Справа № 380/6161/24 пров. № А/857/17511/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Коваля Р.Й., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року (ухвалене головуючою-суддею Лунь З.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

                                                      в с т а н о в и в :

У березні 2024 року Фізична особа-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901388/2 від 19.12.2023, №UA209000/2023/901394/2 від 21.12.2023, №UA209000/2024/900168/2 від 04.03.2024.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 позовні вимоги були задоволені повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що подані позивачкою документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, зазначає, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки Шокало В.С. просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного
З матеріалів справи видно, що між ФОП ОСОБА_1 та компанією Zhejiang Lingsha Technology Co., Ltd., Китай було укладено Контракт купівлі-продажу №3108/2023 від 01.09.2023 (далі - Контракт), предметом якого є інвентар для спорту та фізкультури, виробництво компанії Zhejiang Lingsha Technology Co., Ltd.
На виконання вимог Контракту, згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №2302158 від 24.10.2023, покупець придбав у продавця товар, вартістю 27960,00 доларів США.
ФОП ОСОБА_1 було укладено із ТзОВ “Селеста Марін” Договір транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022 (далі - Договір), за умовами якого “Селеста Марін” є експедитором, а тому не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 .
Зазначене передбачено Договором про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ “Євро Форвардінг”.
Транспортні витрати, понесені ФОП ОСОБА_1 по Договору із ТзОВ “Селеста Марін” включені у заявлену митну вартість відповідно до п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ).
15.12.2023 з метою митного оформлення вказаного товару позивачка подала до Львівської митниці електронну митну декларацію (далі - ЕМД) №23UA209170104610U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 МД, тов. № 1 - батут гімнастичний; тов. № 4 - захисна сітка зовнішня; тов. №7 - фурнітура, яка використовується у системах з`єднання каркасів батута
Разом з МД №23UA209170104610U0 позивачка додала документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 МД, а саме : зовнішньоекономічний договір №3108/2023 від 01.09.2023; пакувальний лист №2302158 від 24.10.2023; рахунок-фактура №2302158 від 24.10.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLN98O7YHASX від 08.09.2023; договір транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №2975 від 12.12.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №2976 від 12.12.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №01-12/12/2023 від 12.12.2023; автотранспортна накладна б/н від 10.12.2023; коносамент №DDSFE23100161 від 24.10.2023; копія МД країни відправлення №23PL322080NS6BVG25 від 05.05.2023; копія МД країни відправлення №310120230516181678 від 20.10.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту : “Відповідно до ч.3-4 ст.53 МКУ декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме : - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару”.
На вимогу митниці декларантом позиваки було подано рахунок-фактура №2302158 від 24.10.2023, платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLN98O7YHASX від 08.09.2023, рахунки-фактури про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору №2975 від 12.12.2023 та №2976 від 12.12.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №01-12/12/2023 від 12.12.2023 та копія МД країни відправлення №310120230516181678 від 20.10.2023.
19.12.2023 від Львівської митниці надіслано повідомлення декларанту наступного змісту : ”У Львівській митниці відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (метод 2а, ст.59 МКУ) та подібних товарів (метод 26, ст.60 МКУ), також відсутня вартісна основа для розрахунку митної вартості за методом 2в (ст.62 МКУ) та методом 2г (ст.63 МКУ). Рівень митної вартості товару №1 методом 2ґ (ст.64 МКУ) буде становити 3,77 дол. США/кг, товару N4 методом 2ґ (ст.64 МКУ) - 4,5977 дол. США/кг та товару №7 методом 2ґ (ст.64 МКУ) - 4,0799 дол. США/кг”.
Однак, 19.12.2023 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901388/2 в графі 33 якого було вказано : “Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МКУ, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.
За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне.
Згідно поданих декларантом до митного оформлення рахунку-фактури №2975 від 12.12.2023, довідки про вартість транспортування №01-12/12/2023 від 12.12.2023 та договору транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022, перевізником/експедитором виступає ТзОВ “Селеста Марін”, однак у гр. 16 та гр. 23 CMR №б/н від 10.12.2023, наявні штампи перевізника ТзОВ “Софістар Фрейд Форвардінг Компані”, стосовно якого відсутні будь-які документи, які визначають договірні відносини з цим Товариством.
Для підтвердження оплати за товари декларантом надано банківський платіжний документ від 08.09.2023. Платіж проведено з посиланням на проформу-інвойс №2302158 без дати, яка до митного оформлення декларантом не надана;
Відповідно до п.2.4.2 наданого до митного оформлення договору транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022. Клієнт надає Експедитору заявку на надання транспортно-експедиційних послуг не менше ніж за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження. Заявка до митного оформлення декларантом не надавалась.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до статті 53 МКУ декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару.
На вимогу декларантом надіслано зовнішньоекономічний контракт. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу митного органу не надано.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Проведено консультації з декларантом згідно ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). МКУ розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №HJA100440/2023/498678 від 02.11.2023, МД №UA205050/2023/54738 від 10.08.2023 та МД №UA500110/2023/5619 від 09.11.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.
Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/004327.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 19.12.2023 №UA209000/2023/901388/2.
На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA209170106052U0 та 20.12.2023 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.
За даною МД ФОП ОСОБА_1 сплачено 740964,08 грн податків (інформація відображена у графі В МД).
Як наслідок, різниця між сумою митних платежів, що повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив, внаслідок прийняття оспорюваного рішення, становить 366849,98 грн.
У зв`язку з незгодою з прийнятим рішенням про коригування митної вартості №UA209000/2023/901388/2 від 19.12.2023 позивачкою в порядку ст.55 МКУ була подана Заява №1 від 08.02.2024, до якої задля скасування оспорюваного рішення та повернення (вивільнення) донарахованих коштів, позивачкою були надані додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування.
До Заяви №1 від 08.02.2024 було подано : копію Договору про транспортно-експедиційні послуги №05-05-1/22 від 05.05.2022; копію Акту виконаних робіт № 2975 від 27.12.2023; копію Акту виконаних робіт №2976 від 06.01.2024; копію рахунку-проформи №2302158 від 31.08.2023.
У Заяві №1 від 08.02.2024 позивачкою спростовувались усі зауваження, які були наведені у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів та долучались додаткові документи, зокрема було роз`яснено щодо наступних зауважень.
Відповіді на заяву №1 від 08.02.2024 у порядку ст. 55 МКУ Львівська митниця не надала.
Крім того, ФОП ОСОБА_1 та компанія ANJI OUKE HOME SUPPLIES Co., Ltd., Китай уклали Контракт №2408/2023 купівлі-продажу від 24.08.2023, предметом якого є інвентар для спорту та фізкультури, виробництво компанії ANJI OUKE HOME SUPPLIES Co., Ltd.
На виконання вимог Контракту №2408/2023 від 24.08.2023, згідно з рахунком-фактурою (Інвойс) №ОК20230822 від 24.10.2023 покупець придбав у продавця товар, вартістю 21652, 30 доларів США.
20.12.2023 з метою митного оформлення вказаного товару позивачка подала до Львівської митниці ЕМД №23UA209170106500U6, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (тов. № 1 - меблі для сидіння, які обертаються).
Одночасно, позивачкою до митного контролю, разом з МД №23UA209170106500U6 нада такі документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 МД, а саме : зовнішньоекономічний договір №2408/2023 від 24.08.2023; рахунок-фактура №ОК20230822 від 24.10.2023; пакувальний лист №ОК20230822 від 24.10.2023; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №10078 від 12.12.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №ЄФ000013566 від 05.12.2023; автотранспортна накладна №0752 від 07.12.2023; коносамент №ZH231000292 від 24.10.2023; копія МД країни відправлення №310120230516172190 від 20.10.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту : “Відповідно до ч.3-4 ст.53 МКУ декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару”.
На вимогу митниці декларантом позивачки було подано : рахунок-фактура №ОК20230822 від 24.10.2023; рахунок-фактура перевізника №10078 від 12.12.2023; декларація країни відправлення №310120230516172190 від 19.12.2023.
Однак, 21.12.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901394/2 в графі 33 якого було вказано : “Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МКУ, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.
За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне : у гр. 16 та гр. 23 CMR №0752 від 07.12.2023, наявні штампи перевізника ТзОВ “ТК Sarmat”, натомість рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 виставлений ТзОВ “Євро Форвардінг”, довідка про транспортно-експедиційні витрати №ЄФ000013566 від 05.12.2023, також виписана ТзОВ “Євро Форвардінг”. Будь-які документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ “ТК Sarmat” відсутні; у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 міститься посилання на договір №ГВ290023-2 від 29.11.2023, однак даний договір декларантом до митного оформлення не надано; у гр. З CMR №0752 від 07.12.2023 зазначено, що пунктом розвантаження є м. Броди, однак у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 кінцевим пунктом маршруту (пункт розвантаження) є м. Львів; у п.3.1 зовнішньоекономічного Контракту №2408/2023 від 24.08.2023 зазначено, що товар постачається на умовах 100% передоплати та/або післяоплати в термін 90 днів, однак уточнення щодо термінів оплати у Контракті чи товаросупровідних документах відсутні.
Будь-які платіжні документи, що засвідчують факт оплати по даній поставці декларантом до митного оформлення не надано.
Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень ч.21 ст.58 МКУ.
Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під “дійсною вартістю” слід розуміти ціну, за яку, під час та визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII були припущення, що “дійсна вартість” може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими “дійсної вартості”, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на “дійсній вартості”.
Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Відповідно до ст.53 МКУ, декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару. На вимогу декларантом додаткові документи не надавались.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Проведено консультації з декларантом згідно ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). МКУ розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар №1 МД MUA209170/2023/97577 від 24.11.2023, рівень митної вартості становить 4,01 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.
Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/004373.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 21.12.2023 №UA209000/2023/901394/2.
На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA209170106805U3 та 21.12.2023 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.
За даною митною декларацією ФОП ОСОБА_1 було сплачено 229269,23 грн податків (інформація відображена у графі В МД)
Також, ФОП ОСОБА_1 та компанія Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd., Китай уклали Контракт купівлі-продажу №1311/2023 від 13.11.2023, предметом якого є інвентар для спорту та фізкультури, виробництво компанії Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd.
На виконання вимог Контракту №1311/2023 від 13.11.2023, згідно з рахунком-фактурою (Інвойс) № TZ-ZL20231113 від 13.11.2023 покупець придбав у продавця товар, вартістю 31102,02 доларів США.
04.03.2024 позивачка з метою митного оформлення вказаного товару подала до Львівської митниці ЕМД №24UA209170018057U6, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (тов. № 1 - збірні будівельні конструкції, а саме: теплиці; тов. № 2 - коробка паперова)
Одночасно, позивачка до митного контролю, разом з МД №24UA209170018057U6 в якості підстави для застосування основного методу надала документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 МД, а саме : зовнішньоекономічний договір №1311/2023 від 13.11.2023; рахунок-проформа №TZ-ZL20231113 від 13.11.2023; рахунок-фактура №TZ-ZL20231113 від 13.11.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLNBEO8AAYQ3 від 14.11.2023; банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLO1OO8NDVRP від 24.01.2024; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 2049 від 14.02.2024; коносамент №ZH231200340 від 28.12.2023; автотранспортна накладна б/н від 13.02.2023; копія декларації країни відправлення №24PL322080NS6GSLZ4 від 13.02.2024; копія декларації країни відправлення №310120230515236188 від 25.12.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту : “Відповідно до ч.3-4 ст.53 МКУ декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару”.
На вимогу митниці декларантом позивачки було подано : рахунок-фактура №TZ- ZL20231113 від 13.11.2023, рахунок-проформа №TZ-ZL20231113 від 13.11.2023; валютні платіжки від 14.11.2023, від 24.01.2024; рахунок на перевезення №2049 від 14.02.2024; Контракт №1311/2023 від 13.11.2023; експортна декларація країни відправлення від 25.12.2023.
Однак, 04.03.2024 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900168/2 в графі 33 якого було вказано : “Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ, здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МКУ, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.
За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне. 
Відповідно до п.1.3 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023 передбачена Заявка на перевезення, яка до митного оформлення не подана; Відповідно до п.4.1.3 даного договору, при перевезенні вантажу морським та автомобільним транспортом передбачені платежі за такі перевезення протягом трьох банківських днів з моменту виставлення Експедитором рахунку (14.02.2024). До митного оформлення таких платіжних документів не подано. До митного оформлення не подано договорів з безпосередніми виконавцями послуг морського та автомобільного перевезення. До митного оформлення подано рахунок на перевезення №2049 від 14.02.2024, який виставлений до завершення перевезення товару на митну територію України (пропуск вантажу 01.03.2024). Таким чином на момент виставлення відповідного рахунку перевізнику не були відомі понесені витрати на перевезення вантажу.
У гр. “країна призначення” МД експорту від 25.12.2023 за №310120230515236188 вказано POLAND, що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції.
Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під “дійсною вартістю” слід розуміти ціну, за яку, під час та визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII були припущення, що “дійсна вартість” може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими “дійсної вартості”, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на “дійсній вартості”.
Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Відповідно до ст.53 МКУ, декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме : - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сила чено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару.
На вимогу декларантом надіслано: відповідь на вимогу.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст.60 МКУ). МКУ розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала : товар №1 МД №UA209170/2024/14769 від 20.02.2024, товар 2 МД №UA209170/2024/12602 від 12.02.2024. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.
Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/000780.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 04.03.2024 за №UA209000/2024/900168/2.
На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №24UA209170018580U2 та 05.03.2024 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.
За даною митною декларацією ФОП ОСОБА_1 було сплачено податків у сумі 421290,36 грн (інформація відображена у графі В МД).
Як наслідок, різниця між сумою митних платежів, що повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив, внаслідок прийняття оспорюваного рішення, становить 75791,00 грн.
Вважаючи протиправними оспорювані рішення митного органу, позивачка звернулася до адміністративного суду з вимогою про їх скасування.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка надала до митного органу документи на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена. Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що оспорювані рішення є необґрунтованими, а відповідач не довів правомірності своїх рішень.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 49 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.1, 2 ст.51 МКУ).
Відповідно до ч.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч.2 ст.53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МКУ передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно ч.3 ст.54 МКУ, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові 11.02.2021 по справі №826/8228/16.
Відповідно до ч.1 ст.55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МКУ. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
За змістом розділу ІІІ (“Митна вартість товарів та методи її визначення”) МКУ, в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09.07.2020 по справі №804/5445/17, від 31.03.2020 по справі №809/1858/16.
Згідно ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МКУ за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 по справі № 1.380.2019.001625.
Частинами 4-5 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Судом встановлено, що позивачкою було укладено із ТзОВ “Селеста Марій” Договір транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022, який подавався до митного контролю і предметом його є надання позивачці транспортно-експедиторських послуг.
Таким чином, ТзОВ “Селеста Марій” є експедитором, а не перевізником, і не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 , що передбачено Договором на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №201123-1 від 20.11.2022.
Відтак, всі транспортні витрати, які понесла ФОП ОСОБА_1 по Договору на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №201123-1 від 20.11.2022 з ТзОВ “Селеста Марій” були включені у заявлену митну вартість відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МКУ.
Відтак, не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що у графі 16 та 23 CMR перевізником зазначено ТзОВ “Софістар Фрейд Форвардінг Компані”, хоча довідка про вартість послуг по транспортуванню вантажу №01-12/12/2023 від 12.12.2023 та рахунок на оплату транспортних послуг №2975 від 12.12.2023 виписані ТзОВ “Селеста Марій”, а документи, які визначають договірні відносини з ТзОВ “VIAT-TRANS” відсутні.
При цьому, товарно-транспортна накладна (CMR) у розумінні норм ч.2 ст.53 МКУ не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів. Таким чином інформація, зазначена у CMR, не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, як наслідок не може бути підставою для коригування митної вартості.
Крім того, позивачкою до Заяви №1 у порядку ст.55 МКУ було надано : Договір про транспортно-експедиційні послуги №05-05-1/22 від 05.05.2022, де Замовником виступає ТзОВ “Селеста Марін”, а виконавцем ТзОВ “СОФІСТАР ФФК” та акти виконаних робіт № 2975 від 27.12.2023, № 2976 від 06.01.2024.
Стосовно доводів відповідача про те, що для підтвердження оплати за товари декларантом надано банківський платіжний документ від 08.09.2023, однак платіж проведено з посиланням на проформу-інвойс №2302158 без дати, яка до митного оформлення декларантом не надана, колегія суддів зазначає, що банківський платіжний документ №NJBKLN98O7YHASX від 08.09.2023 на суму 27960,00 доларів США підтверджує оплату товару за інвойсом № 2302158 від 24.10.2023, в якому зазначена сума - 27960,00 Доларів США.
При цьому, вказаний банківський документ містить посилання на зовнішньоекономічний контракт №3108/2023 від 01.09.2023, дату операції, суму операції, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення.
Враховуючи вищевикладене, банківські платіжні документи №NJBKLN98О7YHASX від 08.09.2023 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому являється??? підтверджуючим документом, який посвідчує здійснену оплату за товар, що поставляється.
Щодо рахунку-проформи, то він є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс.
Колегія суддів зазначає, що комерційний інвойс №2302158 від 24.10.2023 був поданий до митного оформлення, а тому всі витрати на товар, які були понесені ФОП ОСОБА_1 за Контрактом №3108/2023 від 01.09.2023, включені у заявлену митну вартість. 
Отже, подані декларантом документи підтверджують заявлену митну вартість товару.
Позивачкою до Заяви №1 у порядку ст. 55 МКУ було долучено : рахунок-проформу №2302158 від 31.08.2023.
Відповідно до п.2.4.2 наданого до митного оформлення договору транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022 Клієнт надає Експедитору заявку на надання транспортно-експедиційних послуг не менше ніж за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження. Заявка до митного оформлення декларантом не надавалась.
Колегія суддів звертає увагу, що заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору.
При цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МКУ).
Суд першої інстанції слушно зауважив, що в обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано договір транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №2975 від 12.12.2023 та №2976 від 12.12.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка до договору транспортного експедирування) №01-12/12/2023 від 12.12.2023, автотранспортну накладну, коносамент та копію МД країни відправлення
Таким чином, декларантом було надано весь пакет товаросупровідних документів, які підтверджують транспортні витрати, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення”.
Також, у рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2023/901394/2 від 21.12.2023 митний орган зазначив, що у гр. 16 та гр. 23 CMR №0752 від 07.12.2023, наявні штампи перевізника ТзОВ “ТК Sarmat”, натомість рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 виставлений ТзОВ “Євро Форвардінг”, довідка про транспортно-експедиційні витрати №ЄФ000013566 від 05.12.2023, також виписана ТзОВ “Євро Форвардінг”. Будь-які документи, що визначають договірні відносини із ТзОВ “ТК Sarmat” відсутні.
Щодо вказаних доводів, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачкою з ТзОВ “Євро Форвардінг” було укладено Договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023, який подавався до митного контролю і предметом його є надання позивачці транспортно-експедиторських послуг. Відповідно ТзОВ “Євро Форвардінг” є експедитором, а не перевізником. І не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 . Це і передбачено Договором про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023. 
Таким чином, всі транспортні витрати, які понесла ФОП ОСОБА_2 по Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023 з ТзОВ “Євро Форвардінг” були включені у заявлену митну вартість відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МКУ.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 20.06.2023 по справі №380/1221/20).
Згідно долучених до матеріалів справи Договором транспортної експедиції № 02012 від 02.01.2023 ТзОВ “Євро Форвардінг” виступає Експедитором-Замовником, а ФОП ОСОБА_3 - Експедитором-Перевізником. Водночас для виконання своїх зобов`язань ФОП ОСОБА_3 уклав Договір транспортної експедиції №В0060223Ч від 06.02.2023 з ТзОВ “ТК “САРМАТ”, де останнє виступає перевізником.
Щодо твердження відповідача про те, що у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 міститься посилання на договір №ГВ290023-2 від 29.11.2023, однак даний договір декларантом до митного оформлення не надано, то у графі 44 МД №23UA209170106805U3 від 21.12.2023 зазначено код “4301”, під якими міститься документ - Договір про перевезення №ГВ290023-2 від 29.11.2023, також цей документ зазначений і у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також і у рішенні про коригування митної вартості товарів.
Позначка “d” біля коду у графі 44 МД (згідно Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684) означає, що вказаний документ наявний у декларанта, однак на вимогу, митний орган має право витребувати ці документи.
Як видно з матеріалів справи, такої вимоги відповідач не ставив.
Щодо доводів митного органу про те, що у гр. 3 CMR №0752 від 07.12.2023, зазначено, що пунктом розвантаження є м. Броди, однак у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 кінцевим пунктом маршруту (пункт розвантаження) є м. Львів, то як вірно зауважив суд першої інстанції, відповідно до п.3 ч.11 ст.58 МКУ, витрати на транспортування товару після його ввезення не включаються до митної вартості за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню. Оскільки вартість послуг на транспортування товару після ввезення на митну територію України не підлягає включенню до митної вартості, то розбіжності щодо кінцевого пункту розвантаження на території України не можуть вплинути на рівень митної вартості оцінюваного товару та не могли бути підставою для коригування митної вартості.
Не заслуговують на увагу і доводи митного органу про те, що у п.3.1 зовнішньоекономічного Контракту №2408/2023 від 24.08.2023 зазначено про постачання товару на умовах 100% передоплати та/або післяоплати в термін 90 днів, однак уточнення щодо термінів оплати у Контракті чи товаросупровідних документах відсутні, а також, що будь-які платіжні документи, що засвідчують факт оплати по даній поставці декларантом до митного оформлення не надано, то такі зауваження митного органу жодним чином не впливають на числові значення митної вартості товарів, оскільки незрозумілим є яким чином, на думку митниці, відправка товару не у встановлений строк може вплинути на узгоджену вартість.
Суд першої інстанції слушно зауважив, що безпідставність позиції митниці про розбіжність в строках оплати, як підстава невизнання заявленої митної вартості неодноразово встановлювалась Верховним Судом. 
Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 по справі №420/1709/19 зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв 'язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.
Дотримання чи недотримання строків постачання товару взагалі не є обставиною, що впливає на його митну вартість.
Таким чином, терміни оплати не впливають на числові значення митної вартості товару.
Щодо покликання відповідача на те, що відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під “дійсною вартістю” слід розуміти ціну, за яку, під час та визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII були припущення, що “дійсна вартість” може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими “дійсної вартості”, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, то як вірно встановлено судом, продавець ANJI OUKE HOME SUPPLIES Co., Ltd. для Покупця ФОП ОСОБА_1 не заявляв про надання знижки.
Поданий до митного оформлення зовнішньоекономічний договір №2408/2023 від 24.08.2023 не містить жодного пункту, який стосувався б надання знижок. В Рахунку-фактурі №ОК20230822 від 24.10.2023 також про знижки не зазначено.
Також, у рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/900168/2 від 04.03.2024 митний орган посилався на те, що відповідно до п.1.3 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування ДГВ290023-2 від 29.11.2023 передбачена Заявка на перевезення, яка до митного оформлення не надана.
З приводу вказаного, колегія суддів зазначає, що як було зазначено вище, заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Також на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору.
При цьому, позивачкою до митного контролю подано Договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №2049 від 14.02.2024, автотранспортна накладну, коносамент та копію МД країни відправлення.
Посилання відповідача на те, що відповідно до п.4.1.3 договору при перевезенні вантажу морським та автомобільним транспортом передбачені платежі за такі перевезення протягом трьох банківських днів з моменту виставлення Експедитором рахунку (14.02.2024), проте до митного оформлення таких платіжних документів не подано, то як вірно зазначив суд першої інстанції, на час митного оформлення товару, позивачкою не було проведено оплати за транспортно-експедиційні послуги, відтак до позовної заяви долучено банківський платіжний документ б/н від 06.03.2024 про оплату рахунку №2049 від 14.02.2024 до Договору про транспортно-експедиторське обслуговування № ГВ290023-2 від 29.11.2023.
Також, декларантом позивачки до митного оформлення товарів за МД №24UA209170018057U6 від 04.03.2024 було надано Договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №2049 від 14.02.2024 (про що зазначено у гр. 44 вказаної декларації).
Предметом вказаного Договору є таке “... Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги Клієнту за згодою Сторін”.
Відповідно експедитором ТзОВ “Євро Форвардінг” було виставлено рахунок на оплату №2049 від 14.02.2024, яким передбачено надання таких послуг для ФОП ОСОБА_1 : морське перевезення вантажу за межами державного кордону України, транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України та інші транспортні послуги, які детально описані у вказаному рахунку.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023 покриває витрати як морського, так і автомобільного перевезення.
Відтак, доводи відповідача про те, що до митного оформлення не подано договорів з безпосередніми виконавцями послуг морського та автомобільного перевезення не враховуються колегією суддів.
Відповідно до п.4.1.3 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023 : ”А) при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п.), протягом трьох (3) банківських днів з моменту виставлення Експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту”.
Більше того, чинним законодавством не визначено обов`язку виставляти рахунок лише після вирахування понесених витрат. Отже, перевізник, прийнявши товар до перевезення, тобто фактично розпочавши перевезення, передбачаючи які витрати він понесе, зважаючи на обсяг перевезення, потенційні витрати та прибутки, формує рахунок, який подає замовнику.
13.02.2024 відбувся вивіз вантажу з порту, відповідно 13.02.2024 було оформлено декларацію типу ТІ №24PL322080NS6GSLZ4, а також автотранспортну накладну. 14.02.2024 ТзОВ “Євро Форвардінг” виставило ФОП ОСОБА_1 рахунок на оплату послуг №2049 від 14.02.2024.
З огляду на зазначене, експедитор урахував усі витрати на перевезення вантажу.
Посилання відповідача на те, що у графі “країна призначення” МД експорту №310120230515236188 від 25.12.2023 вказано POLAND, що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції, колегія суддів зазначає наступне.
Як вірно встановлено судом, виробником, постачальником товару за контрактом №1311/2023 від 13.11.2023 є компанія Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd. При заповненні ЕМД №310120230515236188 від 25.12.2023 китайським митним брокером було допущено помилку у графі “Торговельна країна”, зокрема, зазначено “РОL” (Польща). Відтак, правильна торговельна країна - “UKR” (Україна). Підтвердженням того, що фактично вантаж продавався українському суб`єкту є те, що у графі “Іноземний вантажоодержувач” ЕМД вказана українська ФОП ОСОБА_1 .
Жодні інші зовнішньоекономічні договори між ФОП ОСОБА_1 та компанією Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd по вказаній поставці (інвойс №TZ-ZL20231113 від 13.11.2023) відсутні.
З приводу посилання відповідача на те, що відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під “дійсною вартістю” слід розуміти ціну, за яку, під час та визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, а також пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII були припущення, що “дійсна вартість” може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими “дійсної вартості”, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, колегія суддів зазначає наступне..
Як видно з матеріалів справи, продавець Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd. для Покупця ФОП ОСОБА_1 не заявляв про надання знижки.
Поданий до митного оформлення Зовнішньоекономічний договір №1311/2023 від 13.11.2023 не містить жодного пункту, який стосувався б надання знижок. У Рахунку-фактурі № TZ-ZL20231113 від 13.11.2023 також про знижки не зазначено.
Згідно долучених до матеріалів справи доказів, відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви (а сумніви не були обґрунтованими, в розумінні хоча б однієї із трьох підстав, визначених законодавством), ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Таким чином, як слушно зауважив суд першої інстанції, відповідач витребував усі можливі документи, визначені ч.3 ст.53 МКУ та не надав доказів того, що документи, подані позивачкою для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. 
При цьому, відповідач прийняв оспорювані рішення у зв`язку з неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів
На думку колегії суддів, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Колегія суддів висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.03.2019 по справі №826/2313/16, від 13.06.2019 по справі №820/6315/15, за змістом яких, вимоги ч.3, 4 ст.53 та ч.2 ст.58 МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів вважає слушними висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.
При цьому, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що під час митного оформлення декларантом надано всі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, та які підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, згідно вимог МКУ.
При цьому, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
На думку колегії суддів, позивачка відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МКУ подала всі необхідні документи для митного оформлення придбаного товару за ціною договору, які не містили в собі розбіжностей, зазначених у ч.3 ст.53 цього Кодексу, і в митного органу не було підстав для прийняття оспорюваних рішень.
В даній справі митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб`єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єктів приватного права (див.постанова Верховного Суду від 18.01.2023 по справі №500/26/22).
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 30.10.2018 по справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Також, колегією суддів не встановлено у документах, які подані декларантом до митного оформлення ознак підробки документів чи відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності оспорюваних рішень.
Отже, позивачка надала митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни імпортованого товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваних рішень та наявності підстав для їх скасування.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі “Проніна проти України” (рішення від 18.07.2006). 
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року по справі №380/6161/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	С. М. Шевчук