Номер провадження: 33/813/2906/24
Номер справи місцевого суду: 947/30635/24 
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В. 
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       23.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду:                                 Громік Р.Д.
за участю секретаря                                                        Скрипченко Г.В.,
за участі:

апелянта                                                                 ОСОБА_1 ,
його захисника                                                        Каплуна О.Б.,
особи, яка притягувалась 
до адміністративної відповідальності                                 ОСОБА_2 ,
її захисника                                                                Уманської В.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року, якою визнано ОСОБА_2 невинуватою у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132565 від 19.09.2024 вбачається, що ОСОБА_2 07 серпня 2024 року о 11:22 годин, керуючи транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, НОМЕР_1 , за адресою: м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога, 47, виїжджаючи на дорогу з житлової зони не надала перевагу в русі електросамокату Kugoo KIRIN M4Prob, під керуванням ОСОБА_1 , у результаті чого здійснила наїзд на останнього та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 рокувизнано ОСОБА_2 невинуватою у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
На дану постанову  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було забезпечено його участі в судовому засіданні, яке відбулось 30 жовтня 2024 року, оскільки потерпілій стороні не надсилались відповідні сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, а тому ОСОБА_1 не мав можливості в повному обсязі захистити свої права та інтереси, крім того працівниками поліції не було відібрано в останнього пояснення стосовно ДТП, яка сталась 07.08.2024.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не сповіщався про дату, час та місце розгляду справи, а про існування оскаржуваної постанови дізнався 25 листопада 2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, жодних судових повісток за номером телефон, адресою проживання або іншими засобами зв`язку надіслано не було.
Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 10.2. ПДР Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Порушення правил вимог 10.2 Правил дорожнього руху має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Положеннями КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.
Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи мало місце діяння у вигляді порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну.
Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи досліджено такі матеріали справи:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №132565 від 19.09.2024, в якому викладені обставини ДТП, що мала місце 07.08.2024 (а.с. 1);
- довідку про результати розгляду повідомлення про ДТП (а.с. 5-7);
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 9 -17);
- схему ДТП (а.с. 18);
- фототаблицю до протоколу огляду місця ДТП від 07.08.2024 (а.с. 19-25);
- пояснення ОСОБА_2 (а.с. 30);
- пояснення дружини ОСОБА_1 – ОСОБА_3 (а.с. 32);
Крім того, в матеріалах справи міститься висновок експерта №11006240 від 28.10.2024 року відповідно до якого, з технічної точки зору обставини події, викладені в версії водія автомобіля Suzuki Grand Vitara р/н НОМЕР_2 в частині того, що відбувся наїзд електросамокатом Kugoo Kirin М4 PRO на нерухомий автомобіль Suzuki Grand Vitara р/н НОМЕР_2 , не можуть бути визнані не спроможними з технічної точки зору. З технічної точки зору встановити стояв чи рухався автомобіль Suzuki Grand Vitara р/н НОМЕР_2 під час контактування із електросамокатом Kugoo Kirin М4 PRO не вдалось можливим. З технічної точки зору на підставі наданих матеріалів справи в діях водія автомобіля Suzuki Grand Vitara р/н НОМЕР_2 невідповідності вимогам п. 10.1 та 10.2 ПДР України не вбачається, оскільки її дії не викликали утворення небезпечної ситуації для водія електросамоката Kugoo Kirin М4 PRO, тобто водію електросамоката Kugoo Kirin М4 PRO не було необхідності застосовувати екстрене гальмування для запобігання зіткнення. При цьому, з огляду на те, що зіткнення відбувалося коли автомобіль Suzuki Grand Vitara р/н НОМЕР_2 вже знаходився у стані, з технічної точки зору наступ розглянутої події не залежав від односторонніх, адекватних, регламентованих вимогами ПДР дій водія автомобіля Suzuki Grand Vitara. Отже, питання про її належні дії і наявність або відсутність у неї технічної можливості запобігти зіткненню позбавлені технічного сенсу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 щодо порушення права на захист, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не було забезпечено його участі в судовому засіданні, яке відбулось 30 жовтня 2024 року, оскільки потерпілій стороні не надсилались відповідні сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, а тому ОСОБА_1 не мав можливості в повному обсязі захистити свої права та інтереси, не приймаються до уваги так як реалізація права доступу до суду здійснена судом апеляційної інстанції, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження, забезпечення участі в судовому засіданні.
Крім того, суд апеляційної інстанції ніяким чином не обмежував ОСОБА_1 , в частині подачі клопотань, заяв та доказів, однак будь-яких доказів на підтвердження наявності в діях  ОСОБА_2  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, надано не було, так як доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 рокузалишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Р.Д. Громік