Справа № 303/1286/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        30 грудня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача                –        Кожух О.А.,
суддів                        –        Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баняс Володимир Вголодимирович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року у справі №303/1286/24 (головуючий суддя Мирошниченко Ю.М.), за позовом ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

       Короткий зміст позовних вимог

       В лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
       Позов мотивовано тим, що 25.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг №2105584239710 «Стандартний». Згідно умов договору позичальнику надавався кредит в розмірі 3000 грн. на умовах, визначених у договорі.
       Позивач зазначає, що на підставі договору факторингу від 01.12.2021 право вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг №2105584239710 перейшло від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №2105584239710 від 25.02.2021, де боржником є ОСОБА_1 .
       Стверджує, що станом на 10.01.2023 сума заборгованості за договором становить 47418,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги – 44418,60 грн. Та, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 30367,10 грн.
       Крім того, товариство просило стягнути з відповідача на свою користь судові витрати - судовий збір та витрати на правничу допомогу.
       
Короткий зміст рішення суду першої інстанції

       Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Коллект центр» задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість у розмірі 3960 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» судовий збір у розмірі 394 грн., 85 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1695 грн, 20 коп.
       Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено, що 25 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» був укладений в електронній формі договір про надання фінансових послуг № 2105584239710 «Стандартний», право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору факторингу. А зважаючи на відсутність у договорі чітких та зрозумілих для споживача умов про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору, суд визначив, що за правилами частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача підлягають стягненню відсотки у розмірі 960 грн, які були нараховані на 16-й день з моменту отримання кредиту.        

       Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

       На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баняс В.В., в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» відмовити. Вважає, що суд не повно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи та грубо порушив норми матеріального та процесуального права. 
       Відповідач стверджує, що не укладав із ТОВ «Служба миттєвого кредитування» будь-яких договорів, а тим більше не отримував від нього жодних коштів. 
       Вважає, що суд безпідставно врахував як доказ видачі кредитних коштів наданий позивачем лист ТзОВ ФК «Вей фор пей» від 11.01.2022 (а.с. 8). Згідно вказаного листа саме ТзОВ ФК «Вей фор пей» (яке немає жодного відношення до кредитного договору) 25.02.2021 об 1:43:42 нібито здійснило грошовий переказ на картку Відповідача, хоча спірний договір про надання фінансових послуг від 25 лютого 2021 року було укладено між Відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування».
       Зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме договір № 2105584239710 від 25 лютого 2021 року про надання фінансових послуг та умови договору підписані шляхом використання інформаційно-телекомунікаційних систем та те, що відповідач ознайомився і погодився з ними. При цьому, копію протоколу створення та перевірки електронного підпису позивачем суду не надано.
       Апелянт вказує, що відповідач особливу увагу місцевого суду звертав на той факт, що Позивачем не надано жодних доказів того, що номер картки № НОМЕР_1 належить Відповідачу, як і не надано реальних доказів перерахування коштів на вказаний Позивачем розрахунковий/картковий рахунок.
       У своїх доводах посилається на лист АТ «Універсал Банк» за №5713 від 01.08.2024, як на належний доказ відсутності кредитних відносин між Позивачем та Відповідачем та такий, що додатково спростовує твердження Позивача щодо видачі/перерахування кредитних коштів Відповідачу. Оскільки вказана відповідь, зокрема, містить інформацію, що: «…Станом на 31.07.2024 р. на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 банківські рахунки не відкривались в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (в т. ч. мобільний застосунок Монобанк)». Копію такого листа додано до апеляційної скарги.
       Апелянт одночасно надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції – витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.; можливі витрати на правову допомогу за подання касаційної скарги у розмірі 8 000,00 грн.
       
27.09.2024 ТОВ «Коллект Центр» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, товариство просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а судове рішення – залишити без змін. 
       Зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що відносно нього було вчинено шахрайські дії та те, що він не укладав кредитний договір. Вказує, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що кримінальне провадження було розпочато за заявою самого Позичальника, та в подальшому закрито, без підтвердження обставин, встановлених в такій заяві судом, без встановлення наявності складу злочину, винних осіб тощо.
       Вказує, що до лютого 2022 року, до введення в дію Додаткових вимог до договорів, що укладаються у вигляді електронного документа (постанова Національного банку України від 03.11.2021 № 113) електронні правочини із застосуванням інформаційнотелекомунікаційних систем (в тому числі кредитні договори) і Кредитодавець, і Споживач мали право підписувати не лише електронними цифровими підписами (кваліфікованими електронними підписами), а й ще 2 (двома) способами, наведеними у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» (зокрема і електронним підписом одноразовим ідентифікатором).
       Позивач заперечує прийняття судом апеляційної інстанції як доказу по справі Листа АТ «Універсал Банк» за №5713 від 01.08.2024, поданий відповідачем до апеляційної скарги.
       Щодо заявлених апелянтом витрат на правничу допомогу позивач вважає такі безпідставними, а їх розмір необґрунтованим. У зв`язку з чим, Позивач просить відмовити Відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу.
       01.10.2024 заявник подав додаткові пояснення у справі, зміст яких зводиться до пояснень, викладених у апеляційній скарзі. Додатково зазначає, що договором про надання правової допомоги між позивачем та представником була визначено фіксований розмір гонорару – 7000 грн, а доводи позивача про неспівмірність заявленої суми з наданими адвокатом послугами вважає недоведеними та безпідставними.

       Межі розгляду справи апеляційним судом

       Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Оскільки ціна позову в даній справі складає 30367,10 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
       Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно із ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
       Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

       Фактичні обставини справи та застосовані норми права

       Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» укладено договір про надання фінансових послуг № 2105584239710 «Стандартний» (далі – Договір) (а. с. 5-7), згідно з яким товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил (п. 1.1)
       Невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба Миттєвого кредитування». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобовязується неухильно дотримуватися правил, текст яких розміщений на сайті: smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua.
       Відповідно до п.4.2 Договору реальна річна процентна ставка дорівнює загальній вартості кредиту та складає: при нарахуванні відсотків згідно з п. п. 1.4 (а) договору 730 відсотків річних (або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п. п. 1.4 (б) договору 1302,36 відсотків річних (або 1306 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п.п. 1.4 (в) договору 1711,7 відсотків (або 1769,68 відсотків річних, якщо на період користуванні кредитом припадає на високосний рік); при нарахуванні відсотків згідно з п. п. 1.4 (г) договору 2735,45 відсотків річних (або 2743,05 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік).
       Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Підписуючи цей договір із застосуванням процедури підпису, зазначеної у п. 4.3 цього договору, сторони усвідомлюють та підтверджують, що відповідно до ст. 639 та ст. 1055 ЦК України цей договір укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо процедури укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. (п. п. 4.1- 4.4).
       Зі змісту п. 4.9 Договору вбачається, що Позичальник підтверджує, що: отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, у тому числі інформацію, що міститься у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; отримав підписаний сторонами екземпляр договору, графік платежів, паспорт кредиту»; ознайомлений з умовами Закону України «Про захист персональних даних»; отримав кредит не на споживчі цілі; інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
       Зазначений договір містить реквізити сторін, зокрема прізвище, ім`я та по батькові відповідача, серію та номер його паспорта, дату його видачі, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації місця проживання, номер телефону й адресу електронної пошти, номер карткового рахунку (а.с.7, том 1).
       Договір та Додаток №1 - заяву-анкету для отримання кредиту - підписано відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора W1.
       Згідно з листа - відповіді на запит ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» вбачається, що на підставі укладеного між товариствами договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ «ФК «Вей фор пей» було здійснено транзакцію, відповідно до якої здійснено успішний переказ коштів на номер карти НОМЕР_1 , власником якої є (емітент) банк Monobank, категорія карти MasterCard, час запиту 25.02.2021, на суму 3000 грн., номер договору згідно інформації від кредитора 2105584239710 (а. с. 8 том 1.).
       01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, зокрема за Договором про надання фінансових послуг № 2105584239710 від 25.02.2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник, яким є ОСОБА_1 (а.с. 13-18 том 1). 
       В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимог до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, зокрема за Договором про надання фінансових послуг № 2105584239710 від 25.02.2024 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник, яким є ОСОБА_1 (а.с.19-24 том 1).
       Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
       Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Встановивши, що відповідач підписав договір про надання фінансових послуг №2105584239710 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.7 зворот том 1)., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладення договору №2105584239710 від 25.02.2021 узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
       Договір містить РНОКПП ОСОБА_1 , серію та номер паспорту, адресу позичальника, і саме такі дані апелянт зазначив у своїй апеляційній скарзі, тобто вони є актуальними та дійсно йому належать.
       Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду з ним та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
       Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       У апеляційній скарзі відповідач заперечує отримання коштів на свій картковий рахунок. На підтвердження таких доводів просить апеляційний суд приєднати до матеріалів справи та прийняти як належний та допустимий доказ – відповідь на запит адвоката від 31.07.2024 – Лист АТ «Універсал Банк» №5713 від 01.08.2024, зі змісту якого вбачається, що станом на 31.07.2024 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 банківські рахунки не відкривались в АТ «УніверсалБанк» (в.т.ч. мобільний за стосунок Монобанк) (а.с.20).
       Відповідно до частини 3 сатті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
       Судове рішення, яке оскаржується в апеляційному порядку ухвалено Мукачівським міськрайонним судом 09.07.2024. З матеріалів справи вбачається, що Лист сформовано 01.08.2024. Отже, у відповідача були об`єктивні причини неможливості подати доказ для розгляду судом першої інстанції, оскільки такий було видано на запит представника адвоката, який сформований 31.07.2024, тобто після розгляду справи судом.
       Колегія суддів ухвалила приєднати такий доказ до матеріалів справи та надати йому оцінку в сукупності з іншими доказами в справі.
       З матеріалів справи вбачається, що представником ТОВ «Коллект Центр» 08.07.2024 було подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі, зокрема витребувати з АТ «Універсал Банк» інформацію, чи видавалось ОСОБА_1 кредитна картка та витребувати докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 3000 грн. (а.с.213-214 том1).
       На вказане клопотання представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Баняс В.В. у додаткових поясненнях та в судовому засіданні висловив заперечення про задоволення клопотання (а.с.218-221, а.с.225 том1).
       В судовому засіданні 09.07.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування додаткових доказів, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.227 том1) 
       Заперечивши щодо задоволення клопотання про витребування доказів відносно перерахування коштів на картковий рахунок, вказаний у договорі, сторона відповідача погодилась з тим, що судом буде здійснено розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами.
       Колегія суддів, надаючи оцінку зібраним доказам у справі в цілому, приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено факт перерахування коштів позичальнику за договором №2105584239710 від 25.02.2021 в сумі 3000 грн на картковий рахунок, який було вказано позичальником у договорі. Оскільки вказаний договір підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 , то суд вірно дійшов до висновку, що саме між позичальником та відповідачем виникли договірні зобов`язання.
       Отже, у колегія суддів відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_1 було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв.
       Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Доводи відповідача щодо перерахування коштів іншою фінансовою установою ніж тою, з яко було укладено договір не впливають на заобов`язання боржника перед кредитором. 
       На такі доводи апелянта 14.10.2024 через систему «Електронний суд» позивачем було подано письмові пояснення, де зазначено про те, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «Вей фор пей» на підставі укладеного між сторонами договору. Вказавши при цьому, що такий договір є частиною господарської діяльності товариства.
       Колегія суддів звертає увагу, що зазначаючи в апеляційній скарзі про надання позивачем неналежних доказів на підтвердження переказу коштів за кредитним договором, відповідач не надав ні до суду першої інстанції, ні до апеляцйного суду виписки по своїх рахунках в банківських установах на спростування документів, наданих стороною позивача.

Висновки апеляційного суду

       Суд першої інстанції встановив усі обставини справи, застосував норми матеріального права, якими врегульовано правовідносини, що виникли між сторонами та дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог ТОВ про стягнення заборгованості.
       Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
       За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баняс В.В., не підлягає до задоволення.
       З урахуванням приписів статті 141 щодо розподілу судових витрат, до яких законом віднесено й витрати на професійну справничу допомогу, та тих обставин, що за результатами апеляційного розгляду рішення місцевого суду залишено без змін, підстави для стягненя витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відсутні.
       Керуючись ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Баняс Володимир Вголодимирович - залишити без задоволення.
       Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 липня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: