Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/94/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Іващенко В. М. 
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 року. м. Кропивницький
        Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
із секретарем Степановою Д.К., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мельничик М.Г., дистанційно в режимі відео конференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працює керівником Громадської організації «Спортивний клуб «Купава»
визнано винним за ст.124 КУпАП і накладенно стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 2 жовтня 2024 року о 16:55 годині в місті Світловодськ по вулиці Героїв України №110, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів та скоїв наїзд на пішоходів. Дії  ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Рішення суду, мотивоване тим, що вини ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №156491, від 22 жовтня 2024 року, схемою ДТП, поясненями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах адміністративної справи.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів необґрунтованості, винесеною без з`ясування всіх обставин подій. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, та прийняти нову, якою призначити йому адміністративне стягнення у виді штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом при визначенні адміністративного стягнення не в повній мірі враховано те, що він свою вину визнав, щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні. Крім того, судом не враховано, що був сонячний день, наближався захід сонця, а ділянка дороги по якій він рухався наближаючись до перехрестя по вул. Г. України, йде на підвищення по напрямку до переходу, а тому в такому положенні сонячні промені у час доби, у який сталася ДТП світять прямо у лобове скло водія і засліплюють. Видимість значно погіршується, при цьому водія засліплює та він не мав можливості бачити пішоходів. Також вказав, що усі вимоги пішохода - учасника ДТП були відшкодовані ним у добровільному порядку одразу у день ДТП. Зазначає, що він є засновником та керівником Громадської організації «Спортивний клуб «Купава», який знаходиться у Полтавській області. На території та за участі керівника ГО «Спортивний клуб «КУПАВА» забезпечується проведення фізкультурно-оздоровчих та спортивних заходів мешканців міст Світловодська, Кременчука та Горішніх Плавнів. Враховуючи, що діяльність турбази повністю забезпечується і контролюється ним, без можливості керування автомобілем, останній змушений буде припинити діяльність вказаної спортивної організації. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки на розгляді справи 06 листопада 2024 року він не був присутній, а постанову суду отримав 22 листопада 2024 року, тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.
Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, висновок захисника Мельничик М.Г., яка підтримала подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому положеннями п. 18.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами. 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 2 жовтня 2024 року о 16:55 годині в місті Світловодськ по вулиці Героїв України №110, він керуючи автомобілем Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу скоїв наїзд на пішоходів дівчат, які різко вибігли на пішохідний перехід. Він рухався повільно, приблизно близько 30 км/год. Крім того, вказав, що був сонячний день, наближався захід сонця, а ділянка дороги по якій він рухався наближаючись до перехрестя по вул. Г. України, йде на підвищення по напрямку до переходу, а тому в такому положенні сонячні промені у час доби, у який сталася ДТП світили прямо у лобове скло і засліплювали. Видимість значно погіршилася, та він не мав можливості бачити пішоходів. Зазначив, що шкода відшкодована, претензій до нього не має. Просив пом`якшити призначений судом першої інстанції вид покарання.
Проте, з  досліджених доказів вбачається, що  ОСОБА_1  діяв всупереч вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України і мав технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до ДТП. Зазначені порушення вимог ПДР України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, та беззаперечно вказують на наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №156491, від 22 жовтня 2024 року, схемою ДТП, письмовими поясненнями  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді першої інстанції. При цьому, будь-які об`єктивні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.
Однак, твердження сторони захисту про те, що ситуація, яка потягла за собою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так як він скоїв ДТП через його засліплення сонцем та пішоходи перебігали дорогу, є необґрунтованими.
Перевіряючи доводи про справедливість призначеного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Так, санкцією ст. 124 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, було враховано характер вчиненого правопорушення, всі обставини справи в їх сукупності, особу правопорушника, який грубо порушив ПДР України, чим спричинив наїзд на пішоходів, які є малолітніми за віком, тому застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування буде достатнім для виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення та здійснення виховного впливу на правопорушника.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи про те, що накладення на правопорушника стягнення у виді позбавлення керування транспортним засобом та поставить його у тяжке матеріальне становище, він не буде мати змоги забезпечувати діяльність ГО «Спортивний клуб «Купава», оскільки питання організаційного характеру можна вирішити іншим чином.
Тому, доводи апелянта щодо наявності певних обставини щодо його виду діяльності не є достатніми підставами для пом`якшення виду стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та ставлення правопорушника до вчиненого.
Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції, при вирішенні питання про накладення такого суворого виду адміністративного стягнення, як позбавлення його права керування транспортними засобами, не були враховані дані про його особу, повне визнання ним вини та щире каяття, є безпідставними, оскільки, з урахуванням характеру та конкретних обставин за яких було вчинено адміністративне правопорушення, наслідків, поведінки ОСОБА_1 , який хоч і фактично визнав вину, але вважав, що винні все ж таки пішоходи, які раптово побігли через пішохідний перехід, то апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що саме з врахуванням характеру, суспільної небезпеки та обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що він не вчинив грубого порушення правил керування транспортними засобами, оскільки існувала реальна загроза життю пішоходам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є малолітніми особами, що рухалися по пішохідному переходу.
При цьому, суть накладення стягнення полягає саме в тому, що особа, яка вчинила правопорушення обмежується в своїх правах та свободах, що безумовно не може не позначитись на якості її життя.
Апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 в повному обсязі були дотримані вимоги закону, оскільки застосоване щодо нього стягнення повністю відповідає санкції статті вчиненого правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене адміністративне правопорушення, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює небезпеку, як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху.
Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.
Крім того, санкція статті 124 КУпАП передбачає покарання у виді накладання штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Таким чином, застосований судом першої інстанції вид покарання у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 6 місяців, згідно ст. 124 КУпАП не є найсуворішим.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Суддя: