КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                            
Справа №369/19354/24	Головуючий у І інстанції: Перекупка Г.А.	
Провадження №33/824/833/2025	 	
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
06січня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Саліхова О.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02грудня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Саліхов О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що наявними в матеріалах справи доказами не доводиться факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Крім цього зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є неналежним доказом, оскільки він, в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за № 1026, не є безперервним, тобто фрагментарним, та переривається в той момент, коли працівники поліції розпочали складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Звертає увагу, що з даного відеозапису вбачається те, що працівники поліції висловлювали до ОСОБА_1 претензії виключно з приводу відсутності в нього шолому під час керування мотоциклом. Також матеріалами справи не підтверджується те, що працівниками поліції ОСОБА_1 роз`яснювались його права та обов`язки.
Також захисник стверджує, що працівниками поліції не складався акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також не вручалось направлення на проходження огляду.
За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діяхОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Саліхова О.О., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
  Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 16 листопада 2024 року о 08 год. 15 хв. керував скутером «SUZUKIMOLET» без державного номерного знаку в місті Боярка Київської області, по вул. Хрещатик, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. В порушеннявимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
За висновками суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення,направленням водія транспортного засобу на оглядз метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, даними відеозапису, який здійснювався працівниками поліції.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, а його висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
З наявного в матеріалах справи відеозапису, дослідженого судом апеляційної інстанції, вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом«SUZUKIMOLET», без державного номерного знаку, та робили йому зауваження з приводу того, що ОСОБА_1 керує вказаним транспортним засобом без шолома. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №681910, працівники поліції вбачали у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.
Разом із тим, як вбачається з наявного відеозапису з нагрудною камери працівника поліції, ОСОБА_1 не повідомили про наявні в нього ознаки алкогольного сп`яніння та пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння.
Як слушно зазначає захисник, матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 роз`яснювалось підстави та порядок проходження такого огляду, його права та обов`язки,як того вимагаютьнорми чинного законодавство, а саме положення чинного законодавства про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Правила дорожнього руху України.
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП, яка регламентує порядок проведення огляду осіб, які керують транспортними  засобами, на стан сп`яніння, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Проте наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, не висвітлює всіх обставин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та не містить даних про те, що ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР відмовився на вимогу працівників пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. З цих підстав суд вважає наявний відеозапис неналежним доказом у справі.
Таким чином суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження захисника про те, що наявними в матеріалах справи доказами не доводиться те, що ОСОБА_1 в порушеннявимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскільки суддя не забезпечила всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а її висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП  є незаконним та необґрунтованим.
За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо  ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
З цих підстав апеляційна скарга захисника Саліхова О.О. підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Саліхова О.О. задовольнити.
Постанову Києво-Святошинськогорайонного суду Київської області від 02грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,  скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                    І.А. Мосьондз