КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/18518/2024                                                                                                       
 
                                                 П О С Т А Н О В А
 
                                        І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
      26 грудня 2024 року                                                              місто Київ                          
                                                                                                     справа № 2605/7014/12                               
   
  Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,
                                  суддів  Ратнікової В.М., Ящук Т.І.
                  
  розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року про повернення скарги, постановлену під головуванням судді Ткач М.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов'язання вчинити дії, заінтересована особа: стягувач ЖБК          «Суднобудівник-6»,-
 
                 В С Т А Н О В И В:
 
14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Оболонського районного суду міста Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ярмоленко К.Ю., в якій просила: 
визнати дії головного державного виконавця Ярмоленко К.Ю. у виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 04 жовтня 2024 року неправомірними;
зобов'язати головного державного виконавця Ярмоленко К.Ю. усунути недоліки шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 04 жовтня 2024 року, а також усі рішення виконавця, прийняті в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 від 04 жовтня 2024 року.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року скаргузалишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання заявникомухвали.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року скаргувизнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із неусуненням недоліків.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу скасувати.
В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 22 жовтня 2024 року вона в суді отримала ухвалу суду від 18 жовтня 2024 року про залишення її скарги без руху, в якій їй було надано строк п'ять днів з моменту отримання ухвали на виправлення недоліків.
Вказувала, що 28 жовтня 2024 року вона надіслала через електронний суд заяву разом з виправленою скаргою, однак 29 жовтня 2024року на їїкабінет електронного суду надійшла ухвала про повернення скарги у зв'язку з, начебто, неподанням нею станом на 29жовтня 2024 рокувиправленої скарги на постанову державного виконавця від 04жовтня 2024 року.
Зазначала, що судом першої інстанції не враховано, що перебіг процесуального строку для виконання ухвали Оболонського районною суду міста Києва від 18жовтня 2024 року про залишення без рухускарги почався 23 жовтня 2024 рокуі, зважаючи на те, що 26 і 27 числа були вихідний днями, кінцевий строк був 28жовтня 2024р. Отже, вона вклалася у визначений судом строк, тому ухвала про повернення скарги є безпідставною.
Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові),  розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями ст.447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За змістом ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Як роз'яснено в п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, передбачені положеннями Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК України.
Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Отже, до скарги на дії або бездіяльність виконавця застосовуються вимоги щодо змісту та форми та змісту, як і до позовної заяви, що визначено ст.175 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім'я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім'я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК Українисуддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ярмоленко К.Ю. через систему «Електронний суд».
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року скаргузалишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання заявникомухвали.
Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без руху, суд виходив з того, що:
заявнику слід уточнити суб'єктний склад сторін спору про оскарження бездіяльності державного виконавця, зазначити повне найменування усіх заінтересованих осіб та їх місцезнаходження, індекс, засоби зв'язку та вказати адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
у скарзі відсутнє підтвердження про те, що скаржником  не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав, як це передбачено п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України;
скарга ОСОБА_1 , що подана до суду через систему «Електронний суд» з додатками у електронному вигляді, не містить доказів надсилання копії скарги та доданих до неї документів заінтересованим особам по справі, у порядку, встановленому ст.43 ЦПК України.
Копію ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року про залишення скарги без руху ОСОБА_1 отримала безпосередньо в суді 22 жовтня 2024 року, що підтверджується розпискою.
Даних про направлення судом першої інстанції ухвали про усунення недоліків ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» матеріали справи не містять.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із неусуненням недоліків.
Повертаючи скаргу, суд виходив з того, що ні в строк, визначений ухвалою суду від 18 жовтня 2024 року, ні станом на день винесення даної ухвали, скаржник недоліки визначені ухвалою суду не усунув, будь-яких документів до суду не подав.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду від 18 жовтня 2024 року заявник 28 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» направила на адресу суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, до якої додала скаргу на дії державного виконавця, яка викладена у новій редакції та докази надсилання скарги іншим учасникам справи.
Оскільки заявник отримала ухвалу суду про усунення недоліків 22 жовтня 2024 року, 26 та 27 жовтня були вихідними днями, тому 28 жовтня 2024 року (понеділок) був останнім днем для виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року.
Таким чином, ОСОБА_1 направлено до суду заяву про виправлення недоліків, встановлених ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року в межах строку наданого судом для виправлення недоліків скарги.
А відтак, повернення скарги ОСОБА_1 з підстав, викладених в ухвалі Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року є передчасним.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
              
Головуючий:
 
Судді: