ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

21 січня 2025 року                                                                                      Справа № 910/9566/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. ,  суддя Олексюк Г.Є. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АС Ресурс"
на рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2024 
(ухвалене о 11:59 год. у м. Луцьку, повний текст складено 18.11.2024)
у справі № 910/9566/24 (суддя Бідюк С.В.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АС Ресурс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард"
про стягнення 2 688 955 грн 01 коп.
за участю представників сторін:
від позивача - Красносільський М.І.;
від відповідача - Мороз О.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АС Ресурс" звернулося до Господарського суду міста Києва надійшла із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про стягнення 2 688 955 грн 01 коп., з яких: 2 151 164 грн 01 коп. збитків, 537 791 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору поставки партіями з використанням паливних карток від 10.06.2021 №040412-10/06/21-ПК2587, а саме односторонньою зміною відповідачем системи обліку пального (з товарної на грошову), унаслідок чого в позивача виник спір із його контрагентом (ДУ "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України") і рішенням Господарського суду м. Києва від 07.05.2024 у справі № 910/1389/23 було зобов`язано позивача зарахувати на особистий рахунок ДУ "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" пального в кількості 35 858, 71 л.
Вказує, що у позивача наявне зобов`язання із зарахування 35 858, 71 л бензину А-95-Євро5, яке можна виконати виключно шляхом придбання такого обсягу пального в мережі АЗК "WOG" за ціною 59 грн 99 коп., а тому розмір збитків позивача становить 2 151 161 грн 01 коп.                   (35 858,71 л х 59,99 грн/л).
Також, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача, на підставі п. п. 9.1, 9.5., 9.8., 9.9. Договору поставки партіями з використанням паливних карток від 10.06.2021 №040412-10/06/21-ПК2587, штраф у розмірі 25 % від суми збитків.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.08.2024 позовну заяву з додатками передав за підсудність до Господарського суду Волинської області.

Господарський суд Волинської області рішенням від 08.11.2024 у справі № 910/9566/24 в позові відмовив.
При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено дійсного та реального розміру завданих йому збитків, а також і наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями ТОВ "Вест Кард" та реальними збитками позивача, у зв`язку з чим виснував, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 151 164 грн 01 коп. збитків не підлягає задоволенню.
Місцевий господарський суд також встановив, що позивач звертався до відповідача із листами від 26.01.2022 №32/01, від 05.12.2022 №05/12 з вимогами повернути передоплату за паливні картки по договору №040412-10/06/21-ПК2587 від 10.06.2021 в сумі 965 700 грн згідно актом звірки за період з січня 2022 року по грудень 2022 року, в сумі 710 547 грн згідно з актом звірки і платіжними інструкціями від 22.02.2023, 09.02.2023 відповідачем перераховано позивачу грошові кошти в загальній сумі 965 700 грн з призначенням платежу "повернення коштів зг. листа №32/01 від 26.01.2023".
Суд зазначив, що позивачем не заявлялись вимоги до відповідача про поставку недоотриманого товару.
Крім того, відмовляючи в позовній вимозі про стягнення з відповідача 25% штрафу, суд вказав, що умовами договору від 10.06.2021 нарахування штрафу за неналежне виконання постачальником зобов`язань за договором не передбачено.
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 11, 22, 526, 623, 626, 627, 629, 936, 938, 942, 943, 949, 951 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 44, 174, 193, 224, 225, 226 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "АС Ресурс" із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2024 у справі № 910/9566/24 скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована таким.
Судом встановлено, що починаючи з 02.08.2021 залишок пального покупця обчислювався в літрах, а з 10.03.2022 здійснено переведення обліку пального в гривневий еквівалент. Тобто в односторонньому порядку без узгодження та підписання додаткових угод з покупцем та змін до договору № 040412-10/06/21-ПК2587 відповідачем – ТОВ "Вест Кард" змінено істотну умову договору, а саме одиницю обліку змінено з товарної на грошову.
У ТОВ "АС Ресурс" наявне зобов`язання із зарахування 35 858,71 л бензину А-95- Євро5, яке можна виконати виключно шляхом придбання зазначеного обсягу пального в мережі АЗК "WOG" за ціною 59,99 грн (станом на 25.06.2024), відтак розмір збитків становить 2 151 164,01 грн (35 858,71 л х 59,99 грн / за 1 л), які позивач мусить провести для відновлення порушених прав внаслідок неналежного виконання договору № 040412-10/06/21-ПК2587 від 10.06.2021 (пунктів 1.22, 2.1, 2.2, 3.1, 3.2, 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 5.3.1, 5.3.3, 9.1, 9.8, 9.9), укладеного між ТОВ "АФЕС РЕСУРС" та ТОВ "Вест Кард".
В ТОВ "АС Ресурс" відсутні фінансові ресурси на виконання зазначеного зобов`язання, оскільки зазначений спір призвів до зупинки господарської діяльності з посередницького продажу пального та відсутності обігових коштів, які можна спрямувати для проведення додаткових витрат шляхом придбання у ТОВ "Вест Кард" 35 858,71 л пального й будуть використані ДУ "ЦОП МВС".
Судом поставлено під сумнів вартість бензину А-95 за 1 л, оскільки у позові розрахунок проведений за ціною 59,99 грн/л станом на 25.06.2024, а позов до Господарського суду міста Києва поданий 02.08.2024. При визначені вартості бензину А-95 (Євро5) ТОВ "АС Ресурс" використало дані вебсайту "wog.ua/ua/fuels", що наявні у матеріалах справи.
Так, вартість зазначеного бензину на 25.06.2024 становило 59,99 грн/л. При цьому, згідно відкритих даних щодо вартості пального у мережі АЗК "WOG" вартість бензину А-95 у розмірі 59,99 грн/л була незмінною починаючи з травня (02.05.2024) й по жовтень (20.10.2024) 2024 року, тобто упродовж часу подачі і розгляду претензії ТОВ "АС Ресурс", підготовки й подачі позову.
Неналежне виконання постачальником ТОВ "Вест Кард" умов господарського зобов`язання перед позивачем за Договором № 040412-10/06/21-ПК2587 від 10.06.2021, яка проявилась в односторонній, безпідставній усупереч умовам договору зміні товарної одиниці обліку пального з 10.03.2022, призвело до того, що ТОВ "АС Ресурс" об`єктивно не зміг використати оплачений товар – бензин А-95 у кількості 159 000 л. Інших умов та причин, окрім дій постачальника ТОВ "Вест Кард", що призвели до збитків не існує.
Через зміну одиниці обліку на грошову ціна, у порівнянні з визначеними у момент його придбання, збільшилась й така обставина створила недостачу у розмірі 35 858,71 л, яку рішенням суду зобов`язано позивача зарахувати в особистий кабінет на рахунок ДУ "ЦОП МВС" для подальшого заправлення в мережі АЗК "WOG" у тому ж електронному кабінеті обліку пального, що передбачений Договором № 040412-10/06/21-ПК2587.
Пред`явлення вимог про зобов`язання ТОВ "Вест Кард" зарахувати 35 858,71 л бензину А-95 у електронній системі обліку пального, за умови що саме на протиправній зміні даних обліку у згаданій системі полягає первісне порушення умов договору зі сторони відповідача, що призвело загалом до виникнення спору, є не ефективним способом захисту, оскільки призведе виключно до подальшої потреби у судовому захисті та пред`явлення майнових вимог щодо стягнення збитків.
Відтак саме стягнення збитків у даному випадку, за рахунок яких можна компенсувати позивачу перед третіми особами наслідки неналежного виконання грошового зобов`язання, призведе до остаточного поновлення порушеного права ТОВ "АС Ресурс".
Судом не надано належної правової оцінки судової економічної експертизи від 01.05.2024 № 17/02/1-24.
Переміщення коштів за іншими рахунками (листи від 05.12.2022 № 05/12, від 26.01.2022 № 33/01, від 26.01.2022 № 32/01) не є предметом спору та не входять до предмета доказування у справі № 910/9566/24 і не мають братись до розгляду оскільки стосуються інших правовідносин не охоплених цим спором.
Оскільки умовами договору № 040412-10/06/21-ПК2587 (пункти 9.1, 9.5, 9.8, 9.9) визначено відповідальність сторін за неналежне виконання умов даного договору згідно чинного законодавства України, й зокрема штраф у розмірі 25 % від суми заборгованості, тому з ТОВ "Вест Кард" підлягає стягненню штраф від збитків у розміру 537 791 грн.
Проте судом не надано оцінки належній цивільно-правовій відповідальності відповідача за договором.
Таким чином, сукупний розмір до стягнення з ТОВ "Вест Кард" на користь ТОВ "АС Ресурс" становить 2 688 955 грн 01 коп., з яких 2 151 164 грн 01 коп. збитків та 537 791 грн штрафу, що забезпечить реальне поновлення майнових прав позивача, компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням умов договору та нівелює негативні наслідки порушення прав товариства.
Таким чином позивач вважає, що оскаржене рішення постановлено судом з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам та, у той же час, ґрунтуються на недоведених обставинах, що призвело до неправильного вирішення справи.

ТОВ "Вест Кард" подало суду апеляційної інстанції відзив, відповідно до якого не погоджується з доводами апеляційної скарги ТОВ "АС Ресурс", вважає, що останні не спростовують висновків місцевого господарського суду, що викладені в оскаржуваному рішенні, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На спростування доводів позивача, відповідач вказує таке.
Облік та звітність сторони здійснювали саме в гривнях (тобто в грошовій одиниці обліку) і факт отримання покупцем товарів на суму здійсненої попередньої оплати підтверджує належне виконання постачальником зобов`язань по договору.
Позивач не надав жодних документів на підтвердження вартості бензину А-95 в мережі АЗК "WOG" станом на момент подання позову.
Позивач не надав доказів відсутності у нього можливості зарахування бензину А-95 на особистий рахунок Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" в електронній системі обліку пального, зокрема за тими ж цінами, що були узгоджені в Договорах № 240, № 483.
Відпуск пального ТОВ "АС Ресурс" за Договором №240 за підвищеною ціною з жовтня 2021 року не знаходиться у причинному зв`язку із твердженнями позивача про зміну ТОВ "Вест Кард" умов Договору в односторонньому порядку з 10.03.2022.
Позивач не надав доказів реальності заявленої ним до стягнення суми збитків, як і не довів, що він вчиняв дії, спрямовані на запобігання виникненню збитків, що в силу прямого регулювання наведеної норми взагалі позбавляє його права на відшкодування збитків недоведеність дійсного та реального розміру завданих збитків
Відповідач не є особою, яка мала виконувати зобов`язання перед Державною установою "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України", а ризик економічної неефективності чи збитковості Договорів №240, №483 згідно статті 42 Господарського кодексу України лежить на самому позивачеві.
Подання до суду позивачем у справі №910/9566/24 висновку експерта, що підготовлений на замовлення позивача у цій справі (відповідача у справі №910/1389/23) - суперечить положенням ст. ст. 98, 101 ГПК України. При підготовці вказаного висновку, експертом здійснено аналіз документів, які не є доказами та відсутні в матеріалах даної справи (№910/9566/24), що є порушенням норм чинного законодавства України.
В пунктах 9.1, 9.5, 9.8, 9.9. Договору, на які посилається позивач, взагалі не передбачено сплату Постачальником штрафу за неналежне виконання умов Договору, зокрема в розмірі 25%.
За наведеного просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "АС Ресурс" без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2024 у справі №910/9566/24 - без змін.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 21.01.2025 представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення було порушено норми матеріального права. З огляду на вказане, вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2024 у справі №910/9566/24 слід скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Представник відповідача в судовому засіданні заявив, що з доводами скаржника не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 10.06.2021 між ТОВ "Вест Кард" (постачальник) та ТОВ "Афес Ресурс" (перейменовано на "АС Ресурс") (покупець) укладено Договір поставки партіями з використанням паливних карток №040412-10/06/21-ПК2587 (далі – Договір т.1, а. с. 17-30), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець – приймати у власність товари та оплачувати їх вартість на умовах, передбачених цим договором. Під партією товару сторони розуміють товар в кількості та асортименті, передані покупцю на умовах даного договору.
У відповідності до п. 2.2. Договору товари (послуги) згідно даного договору постачаються покупцю для подальшого перепродажу третім особам, а також для виробничого споживання покупцем.
Передача товарів покупцю здійснюється з використанням паливних карток (п. 2.4 Договору).
Згідно із п. 2.6. Договору з метою належного виконання своїх зобов`язань щодо передачі товарів покупцю, постачальник самостійно залучає необхідну кількість користувачів ТО. Сторони погодили, що товари вважаються поставленими по цьому договору в тих випадках, коли передачу товарів з використанням паливних карток було здійснено користувачем ТО, інформація про якого може зазначатися в чеках.
В п. п. 3.1.-3.4. Договору сторони узгодили, що передача товарів покупцю здійснюється лише за мови фактичної наявності товарів на ТО на момент проведення транзакції. Передача покупцю нафтопродуктів здійснюється шляхом заправки транспортних засобів покупця (довіреної особи покупця) в кількості та асортименті, обраних покупцем (довіреною особою) самостійно, в межах ліміту, встановленого на паливній картці та залишків ресурсів на індивідуальній картці або лімітному рахунку. Підтвердження фактично отриманого покупцем товару (послуг) на ТО в асортименті, кількості та ціні є чек, що видається покупцю. Приймання-передача товарів (послуг) по кількості та асортименті здійснюється покупцем (довіреною особою покупця) на терміналі ТО в момент передачі товарів (надання послуг) згідно кількісних показників чека, після чого претензії по кількості та асортименті товарів постачальником не приймаються. За результатами транзакцій, що були здійснені протягом звітного періоду, постачальником складається та надається покупцю зведена видаткова накладна та зведений акт приймання-передачі. Вищезазначені документи надаються покупцю для підписання після 7 (сьомого) робочого числа місяця наступного за звітним, Покупець зобов`язується підписувати зведену видаткову накладну та зведений акт приймання-передачі протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх отримання. Якщо покупець до закінчення зазначеного терміну не підпише і не надішле постачальнику надіслану постачальником зведену видаткову накладну та зведений акт приймання-передачі, або не надасть постачальнику свої мотивовані (обґрунтовані) та документально підтверджені заперечення проти змісту зведеної видаткової накладної та зведеного акту приймання-передачі, або не надішле постачальнику письмове повідомлення про не отримання зазначених документів від постачальника, сторони погоджуються вважати таку зведену видаткову накладну та зведений акт приймання-передачі, підписані лише постачальником, повністю узгодженими обома сторонами.
У відповідності до п. п. 4.1.-.4.2. Договору розрахунки за товар здійснюються покупцем в українській валюті – гривні, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. Моментом виконання зобов`язання покупця по оплаті товарів вважається момент поступлення грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Загальна сума договором становить суму вартості товарів (послуг) поставлених (наданих) постачальником покупцю протягом терміну дії даного договору.
Розділом 4.1. Договору визначено ціну товарів (послуг) та умови оплати при використанні грошової одиниці товару. Передача товарів (надання послуг) покупцю по паливним карткам, які працюють з використанням грошової одиниці обліку, здійснюється відповідно до цін, встановлених на ТО на момент здійснення транзакції, якщо інший порядок формування ціни товарів (послуг) не передбачений в окремих додатках (додаткових угодах) до даного договору. В ціну товарів (послуг) включається податок на додану вартість та інші обов`язкові платежі згідно чинного законодавства. Сторони погодили, що ціна товарів (послуг) є узгодженою, коли покупець (довірена особа покупця) здійснили фактичну вибірку товарів з ТО на умовах даного договору та отримали документ, що визначений у п.3.2. Ціна товарів (послуг) відображається в чеку та/або спеціальній відомості, та підтверджується видатковими накладними та/або актами приймання-передачі (п. 4.1.1). Розрахунки за товари (послуги) покупець здійснює періодично на умовах 100% попередньої оплати вартості товарів (послуг), якщо інший порядок розрахунків не погоджений сторонами додатково в додатку до даного договору. Сума оплати та їх періодичність визначаються покупцем самостійно, або за зверненням покупця на підставі наданого постачальником рахунку (п. 4.1.2). 
Розділом 4.2 Договору визначено ціну товарів (послуг) та умови оплати при використанні товарної одиниці обліку. Ціна товарів (послуг) визначається сторонами в день виписки рахунку та підтверджується рахунком та/або видатковою накладною, якщо інший порядок формування ціни товарів (послуг) не передбачений в окремих додатках (додатковою угодою) до даного договору. В ціну товару включено податок на додану вартість. Якщо протягом 1 календарного року з моменту здійснення оплати покупець не вибере оплачені товари (послуги) то постачальник має право поставити залишок товарів за ціною постачальника, визначеного в односторонньому порядку останнім (п. 4.2.1). Оплата товарів здійснюється покупцем на підставі виписаних постачальником рахунків, де вказується конкретний асортимент, кількість та ціна товарів. Оплата рахунку здійснюється покупцем в повному розмірі вартості товарів, вказаних у рахунку і є підтвердженням згоди покупця на отримання відповідної кількості та асортимент товарів за вказаною ціною (п. 4.2.2). Розрахунки за товари здійснюються покупцем періодично на умовах 100% попередньої оплати вартості товарів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 календарного дня з моменту виписки рахунку. Моментом виписки рахунку вважається дата датування рахунку (п. 4.2.3).
За умовами п. 5.3.1. Договору постачальник зобов`язаний поставити товар покупцю на умовах, передбачених цим договором.
У випадку не проведення розрахунків покупцем згідно умов Розділу 4 даного договору, покупець зобов`язується на користь постачальника сплатити штрафні санкції згідно ст. 230, 231 Господарського кодексу України, а саме: пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язань; у випадку якщо термін прострочення покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 25 (двадцять п`ять) % від суми заборгованості (п. 9.5 Договору).
Згідно із п. п. 12.1.-12.2. Договору, договір набирає сили з моменту його підписання сторонами та діє протягом 1 року, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому. У випадку, коли жодна із сторін протягом одного місяця до закінчення строку дії договору не заявила про намір його розірвати та продовжує надалі виконувати його умови, договір вважається таким, що діє на кожен наступний рік на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. п. 13.1.-13.2. Договору сторони за взаємною згодою мають право змінити умови даного договору, в порядку, передбаченому даним договором. Всі зміни, доповнення, додаткові угоди та додатки, пролонгація або дострокове розірвання даного договору вчиняються за взаємною згодою сторін у письмовому вигляді, крім випадків, передбачених цим договором, та підписуються уповноваженими представниками сторін. Всі вище перераховані документи до даного договору становлять його невід`ємну частину. Постачальник має право ініціювати внесення змін до умов даного договору, попередивши про це покупця за 20 календарних днів. У випадку відсутності письмових заперечень покупця, після закінчення вищевказаного строку, зміни вважаються прийнятими покупцем.
Покупець має право передавати свої права і зобов`язання за даним договором третій стороні без письмової згоди постачальника (п. 14.3 Договору). 
Сторонами підписано додаток №1 до договору від 10.06.2021, яким визначено систему АЗС, через яку здійснюється передача у власність покупця товарів (т. 1, а. с. 31-35). 
Відповідачем виставлено позивачу рахунки-фактури на оплату (т. 1, а. с. 36-37, т. 2, а. с. 77):
-           №10847 від 27.07.2021, яким визначено товар: бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, кількістю 5 000 л., ціною за одиницю – 29 грн 64 коп., на загальну суму 148 200 грн з ПДВ;
- №11001 від 30.08.2021, яким визначено товар: бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, кількістю 95 000 л., ціною за одиницю – 28 грн 50 коп., на загальну суму 2 707 500 грн з ПДВ;
- №7184 від 16.12.2021, яким визначено товар: бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, кількістю 59 000 л., ціною за одиницю – 28 грн 78 коп., на загальну суму 1 698 020 грн з ПДВ.
Позивачем здійснено попередню оплату товару в загальній сумі 4 553 720 грн, що підтверджується платіжними інструкціями (т. 1, а. с. 132, 134, 138):
- №165 від 27.07.2021 на суму 148 200 грн;
- № 8 від 30.08.2021 на суму 2 707 500 грн;
№175 від 16.12.2021 на суму 1 698 020 грн.
Згідно відомостей електронної системи обліку пального ТОВ "Вест Кард" передано у власність ТОВ "АС Ресурс" 159 000 л пального, зокрема 5 000 л – 02.08.2021, 95 000 л – 30.08.2024, 59 000 л – 16.12.2021 (т. 1, а. с. 176-222).
Крім того, із таких відомостей судом встановлено, що починаючи з 02.08.2024 залишок пального покупця обчислювався в літрах, а з 10.03.2022 здійснено переведення обліку пального в гривневий еквівалент.
Поруч з вказаним, за результатом відкритих торгів ТОВ "Афес Ресурс" (постачальник) укладено договори з ДУ "Центр обслуговування підрозділів Міністерства Внутрішніх справ України" (покупець) про закупівлю за державні кошти пального:
-           від 20.07.2021 №240, згідно умов якого постачальник передає у власність покупця нафту і дистилятори за ДК 021/2015-09130000-9 (бензин А-95 в смарт-картках) у кількості 100 000 л, а покупець приймає та оплачує його вартість (п. 1.1). Постачальник зобов`язується зарахувати у власній системі обліку пального на особистий рахунок покупця поставлене йому пальне в обсязі та марки згідно п. 1.1 договору, передати покупцю смарт-картки на товар у кількості 80 шт, заправляти пальним транспортні засоби покупця шляхом використання смарт-карт у власній роздрібній мережі автозаправних станцій або автозаправних станцій партнерів постачальника у яких діють смарт-картки (п. 1.2). Загальна ціна договору становить 3198 000 грн 00 коп, в тому числі ПДВ 533 000 грн (п. 3.1). Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків та зберігання пального постачальником – до повного їх виконання сторонами (п. 10.1) (т. 1, а. с. 104-116);
-           від 08.12.2021 №483, згідно умов якого постачальник передає у власність покупця нафту і дистилятори за ДК 021/2015-09130000-9 (бензин А-95 в смарт-картках) у кількості 59 000 л, а покупець приймає та оплачує його вартість (п. 1.1). Постачальник зобов`язується зарахувати у власній системі обліку пального на особистий рахунок покупця поставлене йому пальне в обсязі та марки згідно п. 1.1 договору, передати покупцю смарт-картки на товар у кількості 80 шт, заправляти пальним транспортні засоби покупця шляхом використання смарт-карт у власній роздрібній мережі автозаправних станцій або автозаправних станцій партнерів постачальника у яких діють смарт-картки (п. 1.2). Загальна ціна договору становить 1 964 700 грн, в тому числі ПДВ 327 450 грн (п. 3.1). Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків та зберігання пального постачальником – до повного їх виконання сторонами (п. 10.1) (т. 1, а. с. 117-129).
Господарський суд міста Києва рішенням від 07.05.2024 у справі №910/1389/23, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2024, позовні вимоги Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АФЕС РЕСУРС" про зобов`язання виконати умови договорів про закупівлю за державні кошти пального задовольнив в повному обсязі. Зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю "АФЕС РЕСУРС" зарахувати на особистий рахунок Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" в електронній системі обліку пального, пальне А-95 бензин в кількості 5 000 л згідно з договором від 20.07.2021 № 240 на особистий рахунок Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" в електронній системі обліку пального; 30 858,71 л згідно з договором від 08.12.2021 № 483 на особистий рахунок Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" в електронній системі обліку пального. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "АФЕС РЕСУРС" на користь Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" 17 812 грн 43 коп. судового збору (т. 1, а. с. 329-335).
Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем Договору поставки партіями з використанням паливних карток від 10.06.2021 №040412-10/06/21-ПК2587, а саме односторонньою зміною відповідачем системи обліку пального (з товарної на грошову), унаслідок чого в позивача виник спір із його контрагентом (ДУ "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України") і рішенням Господарського суду м. Києва від 07.05.2024 у справі № 910/1389/23 було зобов`язано позивача зарахувати на особистий рахунок ДУ "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" пального в кількості 35 858, 71 л.
Вказує, що в нього наявне зобов`язання із зарахування 35 858,71 л бензину А-95-Євро5, яке можна виконати виключно шляхом придбання зазначеного обсягу пального в мережі АЗК "WOG" за ціною 59 грн 99 коп. (станом на 25.06.2024), у зв`язку із чим розмір його збитків становить 2 151 164 грн 01 коп.
Також, із посиланням на п. п. 9.1, 9.5, 9.8, 9.9 Договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення із відповідача 25 % штрафу в сумі 537 791 грн.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Згідно з ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України).
Укладений між сторонами Договір є змішаним договором та містить елементи, зокрема договору поставки та договору зберігання.
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні (ст. 669 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 936, 938 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.
За умовами статей 942, 943 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну. Зберігач зобов`язаний виконувати свої обов`язки за договором зберігання особисто. Зберігач має право передати річ на зберігання іншій особі у разі, якщо він вимушений це зробити в інтересах поклажодавця і не має можливості отримати його згоду. Про передання речі на зберігання іншій особі зберігач зобов`язаний своєчасно повідомити поклажодавця. У разі передання зберігачем речі на зберігання іншій особі умови договору зберігання є чинними і первісний зберігач відповідає за дії особи, якій він передав річ на зберігання.
Згідно частинами 1, 2 статті 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.
Частиною 1 статті 950 ЦК України передбачено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.
Відповідно до частини 1 статті 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.
Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений Договір поставки нафтопродуктів партіями з використанням паливних карток № 040412-10/06/21-ПК2587від 10.06.2021, за умовами якого відповідач зобов`язався передавати у власність позивача (поставляти) Товари, (надавати Послуги), а позивач зобов`язався приймати у власність Товари (Послуги) та оплачувати їх вартість на умовах, передбачених даним Договором.
Також, умовами Договору визначено дві одиниці обліку – грошова та товарна (п. 1.22., р. р. 4.1., 4.2. Договору).
Як убачається із п. 1.22 Договору у випадку використання грошової одиниці обліку, ціна Товару (Послуги) визначається відповідно до ціни, встановленої на точці обслуговування на момент здійснення відповідної транзакції.
В свою чергу, при використанні товарної одиниці обліку використовується ціна, яка була на день виписки рахунку, а передача Товару (Послуги) відбувається лише за наявності попередньо оплаченої кількості товару.
Відповідно до п. 4.1.1. Договору, передача Товарів (надання Послуг) Покупцю по паливним карткам, які працюють з використанням Грошової одиниці обліку, здійснюється відповідно до цін, встановлених на ТО на момент здійснення Транзакції, якщо інший порядок формування ціни Товарів (Послуг) не передбачений в окремих Додатках (Додаткових угодах) до даного Договору. В ціну Товарів (Послуг) включається податок на додану вартість та інші обов`язкові платежі згідно чинного законодавства. Сторони погодили, що ціна Товарів (Послуг) є узгодженою, коли Покупець (Довірена особа Покупця) здійснили фактичну вибірку Товарів з ТО на умовах даного Договору та отримали документ, що визначений у п.3.2. Ціна Товарів (Послуг) відображається в Чеку та/або спеціальній відомості, та підтверджується видатковими накладними та/або актами приймання-передачі.
Пунктом п. 4.2.1. Договору передбачено, що ціна Товарів (Послуг) визначається Сторонами в день виписки рахунку та підтверджується рахунком та/або видатковою накладною, якщо інший порядок формування ціни Товарів (Послуг) не передбачений в окремих Додатках (Додаткових угодах) до даного Договору. В ціну Товарів (Послуг) включено податок на додану вартість. Якщо протягом 1 (одного) календарного року з моменту здійснення оплати Покупець не вибере оплачені Товари (Послуги), то Постачальник має право поставити (надати) залишок Товарів (Послуг), за ціною Постачальника, визначеною в односторонньому порядку останнім.
Таким чином з аналізу вказаних пунктів Договору чітко вбачається різниця у застосуванні різних одиниць обліку, а головною відмінністю є те, що товарна одиниця застосовується за наявності попередньої оплати зі сторони покупця на підставі виставленого продавцем рахунку, в якому зазначається ціна та кількість товару.
Вище встановлено, що відповідачем виставлено позивачу рахунки-фактури на оплату:
-           №10847 від 27.07.2021, яким визначено товар: бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, кількістю 5 000 л., ціною за одиницю – 29 грн 64 коп., на загальну суму 148 200 грн з ПДВ;
- №11001 від 30.08.2021, яким визначено товар: бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, кількістю 95 000 л., ціною за одиницю – 28 грн 50 коп., на загальну суму 2 707 500 грн з ПДВ;
- №7184 від 16.12.2021, яким визначено товар: бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, кількістю 59 000 л., ціною за одиницю – 28 грн 78 коп., на загальну суму 1 698 020 грн з ПДВ.
В свою чергу, позивачем здійснено попередню оплату товару в загальній сумі                              4 553 720 грн, що підтверджується платіжними інструкціями:
- №165 від 27.07.2021 на суму 148 200 грн;
- № 8 від 30.08.2021 на суму 2 707 500 грн;
№175 від 16.12.2021 на суму 1 698 020 грн.
За такого, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що сторони із самого початку спірних правовідносин використовували саме товарну одиницю обліку, яка вказана в рахунку - літрах. 
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що метою укладання такого Договору для позивача була закупівля дизпалива за вигідною для себе ціною та подальше отримання товару партіями в узгодженій у рахунку-фактурі кількості, без очікування та ризиків збільшення вартості такого пального, за виключеннями, встановленими у Договорі (п. 4.2.1. невибрання попередньо оплаченої кількості товару протягом року). В той же час, відповідач отримав в користування грошові кошти за ще фактично непоставлений товар. 
Апеляційний господарський суд бере до уваги, що умовами Договору не передбачено можливості для сторін здійснювати перехід, як від грошової одиниці обліку до товарної одиниці обліку, так і в зворотному порядку. 
Щодо посилання відповідача на те, що позивач без зауважень отримував товар та підписував видаткові накладні, суд вказує, що підписання видаткових накладних та актів приймання-передачі не підтверджує погодження зі сторони позивача ціни товару та його кількості.
Отже, відповідачем, в порушення умов Договору та взятих на себе зобов`язань було змінено одиницю обліку.
Відносно збитків позивача, суд враховує таке.
Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Визначення поняття збитків також міститься у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Суд бере до уваги, що збитки, як категорія цивільно-правової відповідальності являють собою ті негативні наслідки, що виникають у кредитора як невідворотний результат порушення боржником свого зобов`язання.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка, 2) збитки, 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, 4) вина боржника (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 915/283/18, від 08.04.2021 у справі № 916/1781/20).
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/ 6657/16, від 07.02.2018 у справі № 917/1651/16.
Також, пред`явлення вимоги про стягнення збитків покладає обов`язок саме на позивача довести, що вони не є абстрактними, а дійсно є реальними у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання. При визначені розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті самим позивачем для їх недопущення.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує, що його збитки полягають у фактично майбутньому виконанні позивачем рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2024 у справі №910/1389/23, а саме стягнення із відповідача, у межах цієї справи, коштів в розмірі 2 151 164 грн 01 коп., які будуть використанні ним для закупівлі 35 858,71 л пального за вищевказаним рішенням Господарського суду міста Києва.
При цьому, матеріали цієї господарської справи не містять доказів зарахування ТОВ "АС Ресурс" пального в кількості та 35 858,71 л на особистий рахунок Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України", станом на момент звернення до суду із позовом в цій справі.
Крім того, наявними у справі доказами не підтверджується і факту закупівлі позивачем такого об`єму пального матеріали справи не містять.
Суд бере до уваги, що позивачем розрахована вартість пального 59,99 грн/л станом на 25.06.2024, в той час, як позовна заява до Господарського суду міста Києва надійшла 02.08.2024.
Посилання скаржника на те, що ціна пального не змінювалася не беруться судом до уваги, оскільки, в цьому випадку, саме на позивача покладений обов`язок із доказування вартості пального станом на момент звернення до суду, а не обов`язок суду встановлювати дійсну ціну пального на такий момент.
Також, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.05.2024 у справі №910/1389/23 за позовом Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АФЕС Ресурс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Кард" про зобов`язання виконати умови договорів, було встановлено, що:
"7.26. З матеріалів справи вбачається, що за Договором №240 з розрахунку вартості одного літру пального 31, 98 грн різниця вартості становила: 13.12.2021 - 0, 59 грн; 23.10.2021 - 1, 22 грн; 04.11.2021 - 1, 42 грн; 16.11.2021 - 1, 20 грн; 24.11.2021 - 0, 17 грн; 13.01.2022 - 0, 94 грн; 25.01.2022 - 2,27 грн; 04.02.2022 - 3,86 грн; 15.02.2022 - 4,77 грн; 24.02.2022 - 4,96 грн; 04.03.2022 - 6,36 грн; 11.03.2022 - 15,02 грн; 18.03.2022 - 11,54 грн; 19.03.2022 - 10,02 грн; 22.03.2022 - 1,44 грн; 26.03.2022 - 1,55 грн ; 12.04.2022 - 3,22 грн; 13.04.2022 - 5,02 грн; 22.04.2022 - 7,02 грн;27.04.2022 - 10,02 грн; 04.05.2022 - 13,02 грн; 19.05.2022 - 19,02 грн; 01.06.2022 - 19,02 грн.
7.27. Водночас, за Договором від №483 з розрахунку вартості одного літру пального 33, 30 грн різниця вартості становила: 01.06.2022 - 17,70 грн; 30.07.2022 - 17,20 грн; 01.09.2022 - 17,70 грн; 21.11.2022 - 18,70 грн; 09.12.2022 - 19,70 грн; 17.12.2022 - 20,70 грн.".
Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).
Таким чином, в рішенні Господарського суду міста Києва від 07.05.2024 у справі №910/1389/23 встановлено, що початком перебігу строку поставки позивачем нафтопродуктів третій особі є 23.10.2021.
В той же час, судом апеляційної інстанції вище встановлено, що відповідачем здійснено переведення одиниці обліку пального в гривневий еквівалент з 10.03.2022.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що відпуск пального ТОВ "АС Ресурс" третій особі за підвищеною ціною з жовтня 2021 року не знаходиться у причинному зв`язку із переведення ТОВ "Вест Кард" обліку пального в гривневий еквівалент починаючи з 10.03.2022.
Судом встановлено, що згідно умов договорів про закупівлю за державні кошти пального від 20.07.2021 №240, від 08.12.2021 №483, укладених між ТОВ "Афес Ресурс" (постачальник) та ДУ "Центр обслуговування підрозділів Міністерства Внутрішніх справ України" (покупець) саме на постачальника ТОВ "Афес Ресурс", як сторону договору, покладено обов`язок передати у власність покупця нафту і дистилятори шляхом зарахування у власній системі обліку пального на особистий рахунок покупця поставлене йому пальне в обсязі та марки згідно умов договору, передачі покупцю смарт-картки на товар, заправки пальним транспортних засобів покупця шляхом використання смарт-карт у власній роздрібній мережі автозаправних станцій або автозаправних станцій партнерів постачальника у яких діють смарт-картки.
Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України  підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
За приписами ст. 44 Господарського кодексу України  підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
Отже, підсумовуючи викладене позивачем не доведено суду дійсного та реального розміру завданих йому збитків, безпосередньо понесення таких збитків, а також і наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями ТОВ "Вест Кард" та реальними збитками позивача, у зв`язку з чим позов в частині стягнення з відповідача 2 151 164 грн 01 коп. збитків не підлягає задоволенню.
Висновок експерта від 01.05.2024, який проведений для подання в рамках господарської справи №910/1389/23, в обґрунтування наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою, суд, вважає, безпідставним та таким, що спростовуються матеріалами справи.
Крім того, суд зважає і на те, що позивачем не заявлялися вимоги про зобов`язання ТОВ "Вест Кард" поставити недопоставлений за Договором обсяг товару.
Поруч із наведеним, суд апеляційної інстанції вказує, що позивач звернувся до відповідача листами від 26.01.2022 №32/01, від 05.12.2022 №05/12 з вимогами повернути передоплату за паливні картки по договору №040412-10/06/21-ПК2587 від 10.06.2021 в сумі 965 700 грн згідно актом звірки за період з січня 2022 року по грудень 2022 року, в сумі 710 547 грн згідно з актом звірки (т. 2, а. с. 17, 19).
В свою чергу, платіжними інструкціями від 22.02.2023, 09.02.2023 відповідачем перераховано позивачу грошові кошти в загальній сумі 965 700 грн з призначенням платежу "повернення коштів зг. листа №32/01 від 26.01.2023" (т. 2, а. с. 20-21).
При цьому, позивачем не подано, а матеріали справи не містять доказів, що вказане повернення коштів відбувалося не із рахунків, на які було зараховано 159 000 л пального, а з інших, як про це вказує позивач.
Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача 537 791 грн штрафу на підставі п.п. 9.1, 9.5, 9.8, 9.9 Договору, то суд апеляційної інстанції вказує, що ні вказаними, ні іншими положеннями Договору не передбачено нарахування штрафу за неналежне виконання постачальником зобов`язань за правочином.
Тому, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову в позові у цій частині.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову повністю є ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2024 у справі №910/9566/24 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АС Ресурс" - без задоволення.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АС Ресурс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2024 у справі №910/9566/24 - без змін.
2. Справу № 910/9566/24 надіслати Господарському суду Волинської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "27" січня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Петухов М.Г. 

Суддя                                                                                              Гудак А.В.  

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.