ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 671/1693/24
Провадження № 33/4820/701/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Фіщука В.М. на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
За постановою суду, 28.08.2024 о 13:38 год. в м. Волочиськ, по вул. Незалежності, 6 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus Lx 470 з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродня блідість, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Фіщук В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волочиського районного суду Хмельницької області та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, з порушення норм матеріального і процесуального права. 
Зазначає, що на момент зупинки працівниками поліції, ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння, в тому числі наркотичного, так як жодних наркотичних засобів не вживав.
Зауважує, що з матеріалів справи та наданих відеозаписів вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 безпідставно, за відсутності будь – яких порушень ПДР. Факт безпідставної зупинки підтверджується також відсутністю постанови чи протоколу за результатами зупинки. 
Крім того, на момент зупинки у водія ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, що підтверджується відеозаписами, тому подальша вимога інспектора поліції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була незаконною.
Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я не відмовлявся, а навпаки погодився, та наполягав на проведенні такого огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції не забезпечили проведення такого огляду та наполягали на проходженні огляду у лікарні с.Скаржинці, яка знаходиться на дуже великій відстані від населеного пункту, де він проживає.
Апелянт вважає, що працівниками поліції було грубо порушено визначений законом порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, ними не було дотримано послідовного порядку проведення такого огляду та не залучено свідків.
За таких обставин, на думку апелянта, не було встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, на момент керування 28.08.2024 транспортним засобом в м.Волочиськ, тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судовий розгляд апеляційної скарги апелянт просив проводити без його участі.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.
Так, вина ОСОБА_1 підтверджується наступними даними:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 119033 від 28.08.2024, 
-направлення на медичний огляд для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння від 28.08.2024,
-відеозапису процедури огляду, з якого убачається відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, з матеріалів справи слідує, що захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – адвокат Фіщук В.М., в суді першої інстанції та в апеляційній інстанції заперечує вину ОСОБА_1 , так як останній від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся та прибув з працівниками поліції до найближчого медичного закладу - КНП "Волочиська БПЛ" для проходження огляду, однак такий огляд проведено не було з причин, незалежних від ОСОБА_1 .
Однак, враховуючи зазначені докази, дослідженні судом першої та апеляційної інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови апеляційний суд, з наведених підстав, не вбачає, так як суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що неможливість пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі - КНП "Волочиська БПЛ", у зв`язку з відсутністю лікаря, не звільняє водія від обов`язку пройти такий огляд в іншому медичному закладі. Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, в його діях є порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідомим ігноруванням ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення відповідно до ст. 10 КУпАП. 
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності, достовірності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника – адвоката Фіщука В.М. про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.
Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Фіщук В.М. жодних даних, які б викликали сумніви у належності вказаних матеріалів справи та об`єктивності органів поліції при їх складанні, в апеляційній скарзі навести не зміг, не здобуто таких і апеляційним судом. 
       Суд апеляційної інстанції критично відноситься до апеляційних тверджень захисника Фіщука В.М. про те, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , з урахуванням наступного.
Так, положеннями частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;  виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;  вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Окрім того, у зв`язку з вторгненням російської федерації на територію нашої держави з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, згідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами. 
        Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.
         Окрім того, з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1  був зупинений працівниками поліції через те, що тонування лобового скла його автомобіля не відповідало державним стандартам, про що останнього було повідомлено. Під час спілкування з працівниками поліції у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродня блідість, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів та поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Згідно з наданими відеозаписами встановлено, що в процесі спілкування із поліцейським, водій ОСОБА_1 підтвердив що він курив траву місяць тому (файл 0000_0008 (14 хв. 14 сек)).
Доводи апелянта, що дії працівників поліції є неправомірними через відсутність в матеріалах справи постанови чи протоколу за порушення ПДР , у зв`язку із чим, всі складені процесуальні документи щодо ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками сп`яніння та його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
       Працівники патрульної поліції, зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , під час воєнного стану, здійснивши візуальний огляд особи та запропонувавши пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, діяли в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог Закону України «Про Національну поліцію», ПДР, Інструкції № 1452/735, статті 266 КУпАП, незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або ненадання працівниками поліції доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення, що стало причиною зупинки, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
Таким чином, доводи сторони захисту щодо неправомірності проведеного працівниками поліції огляду водія на стан сп`яніння вважаю необґрунтованими та такими, що є швидше обраною тактикою захисту. Разом із тим, звертаю увагу, що відповідно до вимог статті 267 КУпАП у разі незгоди з діями працівників поліції ОСОБА_1 міг оскаржити такі дії у порядку, передбаченому КАС України або до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі), чого на момент розгляду цієї апеляційної скарги зроблено не було. 
Посилання апелянта на те, що на місці події поліцейські не вказали які саме ознаки наркотичного сп`яніння виявили у ОСОБА_1 , а тому безпідставно вимагали проходження огляду на визначення такого стану, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.
Так, відповідно до п.п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану сп`яніння (порушення координації рухів; виражене тремтіння пальців рук), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Із наявних у справі доказів, зокрема даних відеозапису події, вбачається, що працівники поліції, під час зупинки, виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Про виявлені ознаки одразу йому повідомили та, у зв`язку з цим, обґрунтовано запропонували пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119033 від 28.08.2024, який міститься у матеріалах справи, підписаний власноручно особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, що засвідчує факт того, що ОСОБА_1 був обізнаний про виявлені у нього працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння.
Доводи про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі є безпідставними та спростовуються зібраними у справі доказами, а саме: даними відеозапису, з яких вбачається, що ОСОБА_1 спочатку погодився пройти тест на стан наркотичного сп`яніння та був доставлений працівниками поліції до найближчого медичного закладу – КНП «Волочиська БПЛ», однак такий огляд проведено не було через відсутність лікаря, що має необхідний дозвіл на проведення такого огляду. В подальшому, на неодноразові пропозиції поліцейських проїхати до КНП "ХОЗзНПД" ХОР водій ОСОБА_1 категорично відмовився, пояснивши це тим, що в нього не має часу (файл 000_0009 (( 14 хв. 25 сек.) « ні, не маю часу», «відмовляюсь»).
Стосовно доводів апеляції, що поліцейськими при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано умови присутності двох свідків при проведенні такого огляду, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків тільки в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, тому у даному випадку не було потреби у присутності двох свідків.
Згідно з положенями статті 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, тобто за наявності відеозапису участь свідків не є обов`язковою.
Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП.
З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Фіщука В.М. на постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, 

п о с т а н о в и в :

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                 Кулеша Л.М.