ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2025 р. 	Справа № 440/12323/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Мельнікової Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2024, (головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк) по справі № 440/12323/24
за позовом        ОСОБА_1  
до       Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01 січня 2004 року по 31 липня 2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 01 січня 2004 року по 31 липня 2023 року за посадою "молодша медична сестра палатна" Комунального підприємства "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 25 лютого 2020 року перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду з 01 січня 2004 року по 31 липня 2023 року, зарахованого до стажу відповідно до вимог статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що полягають у відмові ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи з 01 січня 2004 року по 31 липня 2023 року на посаді "молодша медична сестра палатна" в Комунальному підприємстві «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати в подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 січня 2004 року по 31 липня 2023 року на посаді "молодша медична сестра палатна" в Комунальному підприємстві «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», а також провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2024 року з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його ухвалення судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Відповідач наполягає на тому, що з 23.05.1994 по 31.03.1996 (період перебування у відпустці по догляду за дитиною), з 01.01.2004 по 31.10.2013, з 08.11.2013 по 31.09.2014, з 25.09.2014 по 11.12.2014, з 28.12.2014 по 31.01.2020 повинно зараховуватись виключно в одинарному розмірі.
До того ж, заява позивачки зареєстрована в пенсійному органі та надано відповідь в порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян". Рішення про відмову Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не приймалося.
Позивачем подано  відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу  без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову без змін, оскільки рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.
ОСОБА_1 не погодившись із судовим рішенням в частині відмови, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  порушення норм матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги .
Зазначає, що з 25.02.2020  отримує пенсію за віком, під час звернення за призначенням пенсії надавала всі необхідні документи на підтвердження виконання робіт  за Списком №2,  проте при призначені пенсії пенсійний орган безпідставно не врахував період її робити у КП "Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім.О.Ф.Мальцева" після 01.01.2004 по 31.07.2023 до стажу у подвійному розмірі.
Судом першої інстанції не враховано вчинення пенсійним органом триваючого порушення, а відтак не звернення особи до суду протягом певного часу не призводить до втрати права на відшкодування сум, які держава має сплатити. Також судом не застосовано ч.2 ст.46 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу , що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Отже, відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії за віком, з 25.02.2020, а не з дати зазначеною судом.
Відповідач  не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та з 25.02.2020 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 1  Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
15.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ  в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила зарахувати до її стажу роботи у подвійному розмірі період роботи з 01 січня 2004 року по 31 липня 2023 року у Комунальному підприємстві "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" на посадах, що передбачені Списком № 2, та здійснити перерахунок і виплату їй пенсії з урахуванням вказаних періодів, зарахованих до стажу відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
11.09.2024 ГУ ПФУ в Полтавській області листом №16383-14363/М-02/8-1600/24 повідомило, що ОСОБА_1  призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 25.02.2020 року згідно з поданою 21.02.2020 року заявою. Страховий стаж зараховано на підставі записів трудової книжки від 29.07.1985 року серії НОМЕР_1 , довідки від 20.02.2020 року №55 про періоди роботи в КП "Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради" та індивідуальних відомостей про застраховану особу. Страховий стаж за період роботи в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні імені О.Ф. Мальцева (з 26.12.2018 року - Комунальне підприємство «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня імені О.Ф. Мальцева Полтавської обласної Ради», з 22.05.2020 року Комунальне підприємство «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради») по 31.12.2003 року обчислено з урахуванням ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі. Страховий стаж з 01.01.2004 року по 31.07.2023 року обчислено з урахуванням норм ч.ч. 2-3 ст. 24 Закону в одинарному розмірі. Підстави для перерахунку пенсії із врахуванням стажу роботи після 01.01.2004 року в подвійному розмірі відсутні.
Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції  виходив з протиправності відмови відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи на Комунальному підприємстві «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» з 01 січня 2004 року по 31 липня 2023 року на посаді "молодша медична сестра палатна".
Відмовляючи в позові щодо здійснення перерахунку пенсії з 22.05.2020, суд першої інстанції  виходив з того, що обов`язок здійснити перерахунок пенсії виникає у відповідача на підставі звернення позивача до ГУ ПФУ  в Полтавській області із відповідною заявою (16.08.2024), тобто після 15 числа місяця. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок №637), встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно з п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731 /надалі - Порядок № 383/, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та/або уточнюючими довідками, передбаченими пунктом 20 Порядку №637.
Судом першої інстанції вірно встановлено,  що позивач у період з 01.01.2004 по 31.07.2023 обіймала посаду молодшої медичної сестри палатної в Комунальному підприємстві "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради", що підтверджується трудовою книжкою.
Відповідачем не заперечується точність цих записів та наявність у позивача страхового стажу за Списком 2.
Згідно із довідкою Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.08. 2024  № 162, позивач працювала повний робочий день у підприємстві та за період з 17 липня 1987 року по 31 березня 1996 року та з 01 серпня 1996 року по 31 липня 2023 року виконувала обслуговування психічно хворих, до інших робіт не залучалась, за професією, посадою санітарка, молодша медична сестра палатна 9, 5а та 2а відділення, що передбачені Списком № 2 розділ ХХIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» (у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини -молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри -господині постанова КМУ № 461 від 24 червня 2016 року. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з п.3 ст. 40 Закону №1058-IV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом №1788-XII.
Згідно зі ст. 60 Закону №1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 №625/15-05/039-6 №10.01.09/2606 №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Згідно з п. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.
Відповідно до ст.24 Закону №1058-IV також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. 24 Закону №1058-IV та ст. 60 Закону №1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019, у справі №689/872/17 та від 27.02.2020, у справі №462/1713/17, які, в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахуванням.
Таким чином, робота у психіатричній лікарні на посаді медичної сестри дає право на зарахування стажу роботи у цих закладах у подвійному розмірі.
Отже доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування у подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 року по 31.07.2023 року у Комунальному підприємстві "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" на посадах, що передбачені Списком № 2, є помиоковими.
Доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування у подвійному розмірі періоду роботи позивача з 01.08.1996 року по 31.12.2003 року,  колегія суддів не враховує, оскільки  предметом розгляду в даній справі є виключно період з  01.01.2004 року по 31.07.2023 року.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача, про не вірне визначення судом першої інстанції дати здійснення перерахунку пенсії, а саме з 01.09.2024 замість 25.02.2020 (дати призначення пенсії), колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено, що 16.08.2024 року, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії.
Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 35, ч.2 ст. 38, ч.3 ст. 42 і ч. 5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на те, що позивач звернулась з заявою про перерахунок після 15 числа місяця, то право на підвищення пенсії виникає з першого числа наступного місяця, тобто 01.09.2024.
Посилання позивача на ч.2 ст.46 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу , що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, колегія суддів вважає помилковим, оскільки зазначена норма стосується пенсії, яка нарахована, однак не отримана з вини пенсійного органу . Проте в спірних правовідносинах станом на час призначення пенсії пенсійним органом не здійснювалося нарахування пенсії позивача з урахуванням визначення її розміру за спірний період у подвійному розмірі.
Посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17 колегія суддів відхиляє, оскільки останні не є ревалентними. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 по справі № 440/12323/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Мельнікова